Провадження №2/521/1334/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 р. м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Філозофенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, визнання майна особистою власністю одного із подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м.Одеси із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , в якому просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_1 право особистої власнсоті на житловий будинок під АДРЕСА_1 , припинити за ОСОБА_2 право спільної часткової власнсоті на 1/12 частку житлового будиноку під АДРЕСА_1 та на 5/12 часток житлового будиноку під АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем 01.10.2010 року був зареєстрований шлюб. Від шлюбу народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Упродовж останнього часу сторони як подружжя не проживають, позивач наполягає на розірвання шлюбу.

Крім того, позивач зазначає, що за її особисті кошти, які вона отримала від матеріа ОСОБА_3 , але в період зареєстрованого шлюбу, 05.12.2011 були укладені договори купівлі продажу часток житлового будинку під АДРЕСА_1 , відповідно до яких ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стали власниками майна у рівних частках. На даний час між сторонами виник спір щодо поділу майна подружжя.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 18.11.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.03.2021 року підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, визнання майна особистою власністю одного із подружжя закрити та призначити справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав заяву, якою позов визнав, справу просив слухати у його відсутність (вх. № 55281). Крім того відповідач надав до суду заяву від 18.12.2020 року в якій зазначив, що жодних претензій до майна ОСОБА_1 , а саме будинку на АДРЕСА_1 він не має. В заяві від 29.03.2021 року відповідач зазначив, що ОСОБА_1 самостійно за власні кошти придбала 5/6 часток жатлового будинку на АДРЕСА_1 , а також оформлений договір дарування від 15.12.2011 року на імя відповідача є договором купівлі-продажу на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Кошти за придбання сплачувала особисто ОСОБА_1 . Просив рзглядати справу без його участі та позов задовольнити.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог та підтвердила факт передачі грошових коштів на купівлю спірного майна.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання позову.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Прешим Приморським відділом ДРАЦС ОМУЮ за актовим записом №682 був зареєстрований шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

У шлюбі народилася спільна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 .

Сторони припинили подружні відносини. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю.

При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя.

Щодо поділу майна суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що 15.12.2011 року між ОСОБА_5 , з одніє сторони, та ОСОБА_1 , ОСОБА_6 (в рівних частках кожен), з іншої сторони, був укладений договір купівлі продажу 5/6 часток житлового будинку під АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Пашичевою Г.Л. за реєстровим номером 4400 (а.с. 15).

15.12.2011 року між ОСОБА_5 , з одніє сторони, та ОСОБА_1 , ОСОБА_6 (в рівних частках кожен), з іншої сторони, був укладений договір дарування 1/6 часток житлового будинку під АДРЕСА_1 ,який посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Пашичевою Г.Л. за реєстровим номером 4404 (а.с. 16).

Таким чином, сторнони є власниками по Ѕ частці (1/12 + 5/12 = 6/12) житлового будинку під АДРЕСА_1 .

В заяві від 29.03.2021 року відповідач зазначив, що ОСОБА_1 самостійно за власні кошти придбала 5/6 часток жатлового будинку на АДРЕСА_1 , а також оформлений договір дарування від 15.12.2011 року на імя відповідача є договором купівлі-продажу на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Кошти за придбання сплачувала особисто ОСОБА_1 .

3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Таким чином, законом передбачена можливість оспорення презумції спільності майна подружжя.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Так, спірний житловий будинок був придбаний за кошти, які особисто належали ОСОБА_1 , і цю обставину ОСОБА_2 визнав.

Сторони під час розгляду спрваи визнали, що ОСОБА_1 самостійно за власні кошти придбала 5/6 часток жатлового будинку на АДРЕСА_1 , а також оформлений договір дарування від 15.12.2011 року на імя відповідача є договором купівлі-продажу на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Кошти за придбання сплачувала особисто ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що визнання вимог представником відповідача не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги норми чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, доведеність обставин, на які позивач посилалась при зверненні до суду, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Керуючись ст.ст.4, 5, 77, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), за участі третьої особи: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, визнання майна особистою власністю одного із подружжя задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), який зареєстрований Першим Приморським відділом ДРАЦС ОМУЮ за актовим записом №682 від 01.10.2010 року.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )право особистої власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 .

Припинити за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 )право спільної часткової власнсоті на 1/12 частку житлового будиноку під АДРЕСА_1 , який він набув на підставі договору дарування від 15.12.2011 року який посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Пашичевою Г.Л. за реєстровим номером 4404.

Припинити за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 )право спільної часткової власнсоті на 5/12 часток житлового будиноку під АДРЕСА_1 , який він набув на підставі договору купівлі - продажу від 15.12.2011 року який посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Пашичевою Г.Л. за реєстровим номером 4400.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.07.2021 року .

Суддя О.С. Леонов

30.07.21