Справа № 489/5420/21
Номер провадження 2/489/2421/21
25 жовтня 2021 року місто Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Плаксіної В. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
В серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (далі - квартира), в якій зареєстрований колишній чоловік її доньки - ОСОБА_3 . Відповідач в квартирі не проживає. Шлюб між ОСОБА_4 та відповідачем було розірвано 16.10.2019. Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзиву до суду не надходило.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до договору купівлі - продажу від 07.12.2016 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.12.2016 позивач є власником квартири.
Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.10.2019 шлюб, зареєстрований 07.09.2013 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції між донькою позивача та відповідачем, було розірвано.
Позивач вказує, що відповідач в травні 2019 забрав свої речі та з`їхав з квартири.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Згідно ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2)відмови від нього особи,в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Відповідач вселилася та зареєструвалася в квартирі як член сім`ї власника (дружина сина власниці), після розірвання шлюбу виселилася, однак не знявся з реєстрації. Таким чином, суд вважає, що відповідачу було надано право користування чужим майном (сервітут) у зв`язку з тим що він перебував у шлюбі із донькою власниці, а після розірвання шлюбу та виселення ця обставина припинилася. Тому суд дійшов висновку, про припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, сервітут припиняється.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16.
Таким чином, на підставі наведеного суд вважає за можливе позов задовольнити, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач зазначає в позові "зі зняттям з реєстрації без пред`явлення паспорту".
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду є підставою для зняття з реєстрації без додаткового зазначення про це в рішенні, оскільки це вказано в законі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-268 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено - 25.10.2021.

Суддя В. В. Кокорєв