Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

У складі:

Головуючого - судді Мохова Є.І.,

секретаря судового засідання-Лавріненко А.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яким зазначив, що 30.08.2018 року о 18 години 50 хвилин водій ОСОБА_3 керуючи власним автомобілем Кіа Ріо, держномер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній, біля будинку № 77 у м. Волноваха Донецької області, не обрала безпечну швидкість руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем MITSUBISI COFT держномер НОМЕР_2 під його керуванням, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушила п.12.1,13.1 ПДД України, та скоїла правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП., за даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою Волноваського районного суду від 01.10.2018 року ОСОБА_3 була визнана винною в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль MITSUBISI COFT держномер НОМЕР_2 під керуванням позивача отримав ушкодження, в результаті чого позивачу було спричинено матеріальну шкоду, згідно звіту № 83 від 24.04.2019 ТОВ Експертна компанія УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу MITSUBISI COFT держномер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, сума збитків складає 8 899,25 грн.

Матеріальна шкода отримана позивачем в результаті дорожньо-транспортної пригоди до теперішнього часу відповідачем не відшкодована.

Згідно договору № 36 від 24.04.2019 про надання послуг на проведення авто товарознавчої оцінки пошкодженого колісного транспортного засобу та квитанції № ТС212943 від 25.04.2019 за проведення експертизи, нею було сплачено грошові кошти в розмірі 1610 грн. Крім того витрати на паливо , в розмірі 565 грн, а всього позивач просив стягнути з відповідачки -11 074,25 грн.

Крім матеріальної шкоди позивачу заподіяно моральну шкоду, оцінює у розмірі 15 000 грн.

По справі було прийнято заочне рішення відповідно до якого позовні вимоги були задоволені повністю.

Після відміни заочного рішення позивач ОСОБА_1 неодноразово уточнював свої позовні вимоги, та зазначав що внаслідок ДТП йому спричинена матеріальна шкода в сумі 17166,16 грн. та моральна шкода яку він оцінює у 48000 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та її представник позовні вимоги визнали частково у сумі 5814 грн. спричиненої матеріальної шкоди, що підтверджено висновком №100 судової автотоварознавчої експертизи від 11.08.2021 року. В іншій частині позовних вимог просили позивачу відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов відповідних висновків.

Судом встановлено, 30.08.2018 року о 18 години 50 хвилин водій ОСОБА_3 керуючи власним автомобілем Кіа Ріо, держномер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній, біля будинку № 77 у м. Волноваха Донецької області, не обрала безпечну швидкість руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем MITSUBISI COFT держномер НОМЕР_2 під його керуванням, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушила п.12.1,13.1 ПДД України, та скоїла правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП., за даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення.

Про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3 вбачається, з постанови Волноваського районного суду від 01.10.2018 року про притягнення її адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.(а.с.6).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю MITSUBISI COFT держномер НОМЕР_2 , завдані механічні пошкодження.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину виданого 30.06.2020 року власником автомобіля марки MITSUBISI COFT держномер НОМЕР_2 2005 року випуску, є ОСОБА_1 .(а.с.74).

Згідно з висновком №100 судової авто товарознавчої експертизи від 11.08.2021 року, про оцінку збитків завданих власнику колісного транспортного засобу, а саме автомобіля марки MITSUBISI COFT держномер НОМЕР_2 2005 року випуску, що належить ОСОБА_1 , вартість матеріальних збитків, спричинених власнику складає - 5814 грн.

До страхової компанії з приводу отримання механічних пошкоджень автомобілем марки MITSUBISI COFT держномер НОМЕР_2 2005 року випуску, позивач ОСОБА_1 не звертався.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У статті 1 Закону України Про страхування визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Також у абзаці другому пункту 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки судам роз`яснено, що оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Однак відповідач ОСОБА_3 та її представник позовні вимоги визнали частково, а саме в частині спричинення матеріальної шкоди позивачу визначеної висновком №100 судової автотоварознавчої експертизи від 11.08.2021 року, про оцінку збитків завданих власнику колісного транспортного засобу, а саме автомобіля марки MITSUBISI COFT держномер НОМЕР_2 2005 року випуску, що належить ОСОБА_1 , в сумі 5814 грн.

Суд вважає, що визнання позовних вимог повністю або частково є правом сторони, що передбачені п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України. Вказана згода викладена відповідачем у відзиві на уточнену позовну заяву, та підтверджена відповідачем усно в судовому засіданні.

Тому суд вважає за можливе стягнути вказану суму матеріальної шкоди на користь позивача.

Відмова позивача від звернення до страхової компанії для отримання страхової виплати, є його добровільним волевиявленням, тому в іншій частині позовних вимог йому слід відмовити.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась з вини ОСОБА_3 , позивачу завдана моральна шкода, яка виразилась у негативних емоціях і переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості ним користуватися, порушення звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях у зв`язку із знищенням або пошкодженням майна фізичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до п.7,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Таким чином дослідивши матеріали справи, врахувавши обставини заподіяння шкоди, розмір майнової шкоди, а також ступінь страждань і негативних наслідків немайнового характеру суд виходячи з принципу розумності та справедливості вважає доведеним наявність вини відповідача в заподіянні моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_1 в сумі - 3000 грн. і в даному випадку розмір моральної шкоди є розумним та справедливим.

Крім того, позивач вказує, що ним понесені витрати - 1610 грн. - за проведення автотоварознавчої оцінки пошкодженого автомобіля та витрати на паливо , в розмірі 565 грн,.

Суд вважає, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки докази по сплаті витрат за проведення авто товарознавчої оцінки пошкодженого автомобіля та витрат на паливо - квитанції, надані суду у неналежно завірених копіях, тому суд вважає їх неналежними доказами.

Відповідно до ст.. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення Проніна проти України № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 49,76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5814 (п`ять тисяч вісімсот чотирнадцять ) гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі ) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з - ОСОБА_3 судовий збір у сумі 364 грн. - на користь Держави.

Стягнути з - ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1452 грн. - на користь Держави.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення був виготовлений 13 жовтня 2021 року.

Суддя Є.І. Мохов