Дата документу 20.07.2021 Справа № 318/32/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 318/32/21
Провадження №22-ц/807/1724/21
Головуючий в 1-й інстанції Васильченко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2021 року, постановлену у м. Кам`янка-Дніпровська у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., заінтересована особа: ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.12.2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, в якій зазначав, що 29.12.2020 року стало відомо про надходження на адресу його основного місця роботи (філії Запорізького обласного управління АТ «ОщадБанк») постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за ВП № 63737633. Цей єдиний офіційний документ, який потрапив до ОСОБА_1 від приватного виконавця через основне місце його роботи. Більше не якої кореспонденції від приватного виконавця Шевченко В.О. не отримував. 29.12.2020 року ОСОБА_1 після отриманої інформації відразу звернувся до приватного виконавця із відповідною заявою в якій він просив надати шляхом надіслання на адресу його листування копії наступних документів: постанови про відкриття виконавчого провадження та підтвердження факту направлення та отримання документу на мою адресу; постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; деталізований хід виконавчого провадження (з моменту находження виконавчого листа і до сьогоднішнього дня). 01.01.2021 року приватний виконавець Клітченко О.А. отримала дану заяву про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Станом на сьогодні відповіді заяву ОСОБА_1 від приватного виконавця не отримував. ОСОБА_1 вважає, що приватний виконавець вчиняв дії таємно, не повідомляючи його про підстави їх вчинення. Просив визнати протиправними усі дії приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни, вчинені нею в ході виконавчого провадження ВП № 63737633 та визнати незаконною постанову приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.12.2020 року ВП № 63737633 та зобов`язати її повернути стягнуті на підставі цієї постанови із заробітної плати грошові кошти ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2021 року, скаргу ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.12.2020 року - задоволено.

Визнано протиправними усі дії приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни, вчинені нею в ході виконавчого провадження ВП №6373633.

Визнано незаконною постанову приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.12.2020 року ВП № 63737633 та зобов`язано її повернути стягнуті на підставі цієї постанови із заробітної плати грошові кошти ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївни подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та закрити провадження у справі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що виконавчий документ, який оскаржено ОСОБА_1 , видано не судом, а приватним нотаріусом у формі виконавчого напису, у зв`язку з чим, справа підвідомча адміністративному суду. Крім того, судове рішення є немотивованим, оскільки не встановлено порушень з боку приватного виконавця не під час відкриття виконавчого провадження не під час здійснення інших виконавчих дій.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 377 ЦПК України - судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.12.2020 року ОСОБА_1 стало відомо про надходження на адресу його основного місця роботи (філії Запорізького обласного управління АТ «ОщадБанк») постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за ВП № 63737633. Дана постанова винесена 04.12.2020 року.

ОСОБА_1 після отримання постанови про арешт коштів, звертався до приватного виконавця Шавлукової З.А. для надання інформації про причини арешту рахунку, на свої запити жодної інформації не отримав.

Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.12.2020 року ВП № 63737633 вказана не вірна адреса боржника ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 . В місті Києві ОСОБА_1 ніколи не був. За вказаною в Постанові від 04.12.2020 року приватним виконавцем адресую не проживав, даний факт підтверджує належними доказами.

Відповідно до довідки № 946 від 30.12.2020 року про реєстрацію місця проживання особи вказано, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 29.07.2004 року та по теперішній час.

Відповідно до довідки від 30.12.2020 року квартальним вказано, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки від 29.12.2020 року № 107.28-13-226 вказано, що ОСОБА_1 з 01.06.2013 року і по теперішній час працює у філії Запорізького обласного управління АТ «ОщадБанк».

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції вказав, що усі виконавчі дії приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни спрямовані на стягнення коштів з зарплатного рахунку є протиправними, а прийнята нею постанову від 04.12.2020 по ВП № 63737633 незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , а також приватний виконавець грубо порушив територіальність.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитися не може з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів (пункти 1 і 3 зазначеної частини).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби урегульований у статті 74 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону № 1404-VIII).

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначений у розділі VII ЦПК України.

ЦПК України визначив порядок реалізації судового контролю за виконанням судових рішень у статтях 447-453 розділу VII.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, за правилами адміністративного судочинства мали оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Скаржник звернувся зі скаргою за правилами статті 447 ЦПК України, і оскаржує дії приватного виконавця у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 31626 від 08 вересня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

Тобто, скаржник у цій справі оскаржує дії приватного виконавця щодо виконання не судового рішення у цивільній справі, а документа, виданого приватним нотаріусом.

З огляду на те, що скаржник подав скаргу на дії приватного виконавця з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, спір підлягає розгляду адміністративним судом.

Близьких за змістом висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 14 березня 2018 року (справа № 213/2012/16), від 14 листопада 2018 року (справа № 161/15523/17), від 20 березня 2019 року (справа № 821/197/18/4440/16).

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушив предметну юрисдикцію, помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому рішення суду підлягає скасуванню, а провадження в справі відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 255 і ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України слід закрити.

На виконання вимог ч. 1 ст. 256, ст. 377 ЦПК України апеляційний суд роз`яснює ОСОБА_1 що розгляд справи віднесено до юрисдикції Запорізького окружного адміністративного суду за територіальною підсудністю і позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до апеляційного суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі, із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни задовольнити.

Ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2021 року у цій справі скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., заінтересована особа: ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.12.2020 року- закрити.

У відповідності до вимог ст.256 ЦПК України, роз`яснити скаржнику його право на звернення з вказаними вимогами до адміністративного суду та про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 липня 2021 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков