Справа № 359/6262/19
Провадження № 2/359/216/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» липня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Дранник Н.П., Степаненко А.О.

за участі представників позивача - Августімова В.Л., Білика Г.І.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське-3» до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку та привести самовільно зайняту ділянку у придатний для використання стан,-

В С Т А Н О В И В :

10.07.2019 ГО СТ «Сулимівське-3» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, за змістом якого просить суд:

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027, видане на ім`я: ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027, вчинене на ім`я власника - ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача ОСОБА_1 повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027 його законному користувачу - Громадській організації Садівницьке товариство «Сулимівське-3» - без відшкодування витрат, понесених відповідачем за час незаконного користування нею;

- зобов`язати відповідача привести самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027 у придатний для використання стан;

- стягнути з відповідача на користь Громадській організації Садівницьке товариство «Сулимівське-3» судові витрати (судовий збір і документально підтверджені витрати позивача, пов`язані з розглядом справи) (т.1 а.с.2-5, т.2 а.с.3-4).

Свій позов ГО СТ «Сулимівське-3» обґрунтовує наступним. В 1988 році було створене Садівницьке товариство «Сулимівське» на земельній ділянці площею 70,0 га, наданій рішенням Київської обласної ради народних депутатів від 04.04.1988 року і закріпленій у безстрокове і безоплатне користування Державним актом на право користування землею серії Б № 027091, зареєстрованим за № 240 в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею. У вересні 1997 року товариство «Сулимівське» шляхом поділу розділилось на дві юридичні особи - СТ «Сулимівське-2» та СТ «Сулимівське-3» на ділянках землі №1 і №2 площею 33,3 га та 36,7 га відповідно. Як стверджує позивач, відповідач ОСОБА_1 незаконно набув право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, яка на праві безстрокового постійного користування перебуває в користуванні ГО СТ «Сулимівське-3». Позивач зазначає, що неодноразово захищало своє право на користування землею в судах. 18 жовтня 2018 року підчас роботи з Публічною кадастровою картою України голова ГО «СТ «Сулимівське-3» виявив, що в межах земель товариства на праві приватної власності наявна земельна ділянка площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027, яка за генеральним планом СТ «Сулимівське-3» накладається на ділянку № НОМЕР_1 площею 0,06 га. яку було надано ОСОБА_1 у користування рішенням загальних зборів товариства 21.06.1988 року. Вказує, що у 2010 році ОСОБА_1 , обіймаючи виборну посаду голови ревізійної комісії СТ «Сулимівське-3», протиправно, понад отриманих у користування 0,06 га, захопив ділянку землі товариства площею 0.1022 га і за підробленими колишнім головою правління ОСОБА_3 документами за розпорядженням Бориспільської РДА від 12.02.2008 року №906 отримав дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою з метою приватизації земельної ділянки площею 0,12 га і кадастровий номер :07:003:0812 на цю ділянку. Збори уповноважених мікрорайонів і членів правління СТ «Сулимівське-3» 05.08.2012 року, протокол №18, виключили ОСОБА_1 із членів СТ «Сулимівське-3» за самовільне захоплення суміжної ділянки землі загального користування товариства площею 0,1022 га (насадження дубу) на підставі п. 2.5.5 чинного на той час статуту товариства.

Позивач стверджує, що, не будучи членом товариства за підробленими документами, не маючи за Земельним кодексом України жодних підстав на приватизацію землі СТ «Сулимівське-3», відповідач незаконно отримав свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,12 та з кадастровим номером :07:003:1027 в межах земель загального користування товариства. Жодних довідок і документів, необхідних для подання клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання у власність земельних ділянок в межах товариства в правлінні відповідач не отримував.

Ухвалою судді від 09.09.2019 було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (т.1 а.с. 48-49).

04.12.2019 до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_1 (т.1 а.с.58-62), за змістом якого відповідач заперечує проти позову та зазначає наступне. Він заперечує правдивість тверджень позивача, що в ГО «Садівницьке товариство «Сулимівське-3» на праві безстрокового постійного користування перебуває частина земель державної власності. Вказує, що Після розпаду СССР і заборони КПСС Управління справами ЦК Компартії України було перетворене в Управління справами Верховної Ради України. Садівницьке товариство «Сулимівське», яке діяло на основі закону СССР «Про кооперацію», Конституції СССР, інших законодавчих актів СССР, перестало існувати. Землі, відведені під колективне садівництво, у відповідності до чинного на той час Земельного Кодексу СССР, перейшли у власність місцевих рад. Земельні ділянки, якими користувались колишні члени СТ «Сулимівське», у відповідності до Земельного Кодексу України, їх користувачами з часом були приватизовані. Вказує, що твердження позивача, що товариство «Сулимівське» шляхом поділу розділилось на дві юридичні особи - СТ «Сулимівське-2» та СТ «Сулимівське-3» є неправдивим, насправді ці землі Державним актом на право користування землею серії Б №027091 були розділені на два земельні масиви природним шляхом. Вказує, що ГО «СТ «Сулимівське-3» зареєстрована в 1998 році як громадська організація, з моменту створення і до 2013 року в своїй діяльності керувалась Законом України «Про об`єднання громадян», а з 2013 року і до даного моменту Законом України «Про громадські об`єднання». Також звертає увагу, що ГО «СТ «Сулимівське-3» нараховує трохи більше трьохсот членів ГО, які є власниками садових ділянок, а до садівницького товариства «Сулимівський» Управління справами ЦК Компартії України входить 980 садових ділянок. Позивач намагається ввести суд в оману, стверджуючи про правонаступництво. Відповідач зазначає, що наведені дані говорять про те, що громадській організації «СТ «Сулимівське-3» ніхто ніколи не надавав землю ні у власність, ні оренду, ні в користування. Вказує, що 14 березня 2012 року ГО «СТ «Сулимівське-3» звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з позовною заявою проти нього щодо повернення самовільно зайнятої садової ділянки, і 21 вересня 2012 року суд прийняв рішення про задоволення позову позивача. Апеляційний суд Київської області встановив, що позивач не надав суду доказів перебування спірної земельної ділянки в користуванні СТ «Сулимівське-3», а відтак і не довів порушення свого права зі сторони відповідача, та своїм рішенням скасував рішення Бориспільського міськрайонного суду та ухвалив нове рішення, яким в задоволенні позову СТ «Сулимівське-3» до ОСОБА_1 про повернення самовільно зайнятої ділянки відмовив. Вказує, що довідка № 183, видана йому 30.11.2007 р., підписана тодішнім головою ГО СТ «Сулимівське- 3» Юрашем А. А. про те, що він являється членом садівницького товариства «Сулимівське-3» і за ним закріплена земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,12 га, не може бути підробленим документом. В 2007 році вів дійсно був членом садівницького товариства «Сулимівське-3» і за ним була закріплена ділянка площею 0,12 га (0,06 га отримано в 1990 році при вступі в СТ «Сулимівське-3» та додаткова ділянка, отримана згідно протоколу №21 від 15 вересня 2001 року. Вказує, що земельна ділянка площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:0812 не була ним приватизована, через дії позивача, який подав вищевказане рішення Бориспільського міськрайонного суду до Бориспільської РДА, не повідомивши, що справа вже розглядається в Апеляційному суді Київської області. А після рішення Апеляційного суду Київської області від 25.12.2012 Бориспільська РДА скасувала свою відмову про затвердження технічної документації на посвідчення права власності на земельну ділянку, проте з 1 січня 2013 року помінявся порядок оформлення документів по приватизації земельних ділянок, і тому відповідачу прийшлось повністю переробляти документи на приватизацію.

Відповідач не погоджується з твердженнями позивача щодо незаконної приватизації земельної ділянки, зазначає, що ніяких прав на землю СТ «Сулимівське-3» взагалі не має.

13.12.2019 позивачем подано відповідь на відзив відповідача (т.1 а.с.78-81), а в подальшому також заперечення на пояснення представника відповідача, письмові пояснення щодо правомірності використання земельної ділянки СТ «Сулимівське-3», відповідь на заперечення представника позивача (т.1 а.с.112-117, 191-195, т.2 а.с.6-10, 23-27), в яких наголошує , що в 1988 році було створене садівницьке товариство «Сулимівське» на земельній ділянці площею 70,0 га, наданій рішенням Київської обласної ради народних депутатів від 04.04.1988 року і закріпленій у безстрокове і безоплатне користування Державним актом на право користування землею серії Б № 027091, зареєстрованим за №240 в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею. А також, що у вересні 1997 року товариство «Сулимівське» шляхом поділу розділилось на дві юридичні особи - СТ «Сулимівське-2» та СТ «Сулимівське-3» на ділянках землі №1 і №2 відповідно площею 33,3 га та 36,7 га. Що Загальні збори СТ «Сулимівське-3» 13.09.1997 року затвердили статут створеного товариства., і розпорядженням від 20.02.1998 року №71 Бориспільська районна державна адміністрація зареєструвала садівницьке товариство «Сулимівське-3», і 02.03.1998 здійснено Державну реєстрацію садівницького товариства «Сулимівське-3». Вважає, що судами неодноразово перевірялось та було доведено право позивача на користування землею. Наголошує, що згоди на приватизацію 0,12 га землі керівні органи товариства відповідачеві ніколи не надавали. Також вказує, що в 2012 році товариство вимагало повернути незаконно захоплені 1013 кв. м. землі, які відповідач не встиг приватизувати, а в позові 2019 року СТ вимагає повернути 1200 кв. м. незаконно приватизованої відповідачем землі загального користування товариства, що ці ділянки землі не є тотожними. Представник позивача вважає, що апеляційний суд Київської області у справі №22-ц-5930/2012 прийняв необґрунтоване протиправне рішення від 25.12.2012, скасувавши законне рішення суду першої інстанції, що суддям колегії апеляційного суду не вистачило фаховості і бажання розібратися в справі. Зазначає, що товариство в цій справі наводило ті ж самі докази, що і в адміністративній справі №819/2933/13-а, у якій їх позов було задоволено. Також вказує, що жодних рішень зборів СТ щодо додаткового надання відповідачеві землі не існує, в тому числі на загальних зборів товариства від 15 вересня 2001 року взагалі не йшла мова про виділення будь-кому із членів товариства ділянок. Вважає, що з дня виключення відповідача з членів товариства зборами СТ 05.08.2012 він втратив право на приватизацію землі товариства згідно нормам Земельного кодексу України, а тому приватизація 0,12 га землі СТ відповідачем, здійснена в 2015 році, є незаконною.

Представником відповідача подані письмові поясненні від 11.12.2019, а також 03.07.2020 подані заперечення на пояснення позивача (т.1 а.с.88-93,253-259), за змістом яких, окрім інших обставин стверджує про порушення позивачем строку позовної давності. Зазначає, що позивачу ще в 2013 році було достеменно відомо про наявність розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації № 906 від 12.02.2008 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 (кадастровий № :07:003:0812), площею 0,12 га для ведення садівництва га території Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області. Крім того, згідно з відкритою інформацією, отриманою представником відповідача з Державного земельного кадастру про право власності та речові права, встановлено, що реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 06 жовтня 2015 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку №:07:003:1027 в державному реєстрі прав. Вказує, що за інформацією, наданою Управлінням Держземагентства у Бориспільському районі Київської області, відповідно до наявних в Управлінні відомостей правовстановлюючі документа на земельну ділянку площею 36,7 га і адміністративних межах Кіровської сільської ради Бориспільського району в СТ «Сулимівське-3» відсутні. Земельна ділянка, якою користується СТ «Сулимівське-3» та земельна ділянка площею 33,3 га належать Управлінню справами ЦК Компартії України на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою площею 70,0 га для ведення колективного садівництва, зареєстрованого в Книзі записи державних актів на право користування землею 1988 року за № 240. Зазначає, що на час проведення державної реєстрації позивача - 02 березня 1998 року діяв Цивільний кодекс УРСР. Згідно з ст. 37 ЦК УРСР юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). Вважає, що на підтвердження інформації про те, що позивач є правонаступником СТ «Сулимівське» необхідно надати наступні документи: рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) СТ «Сулимівське» про його припинення шляхом поділу на СТ «Сулимівське-2» і СТ «Сулимівське-3»; підписаний представниками СТ «Сулимівське» і СТ «Сулимівське-3» передаточний баланс. Вказує, що згідно з вимогами статуту СТ «Сулимівське» рішення загальних зборів про припинення шляхом поділу погоджується з адміністрацією і профкомом підприємства і затверджується виконавчим комітетом Бориспільської районної Ради народних депутатів. У випадку відсутності вищезазначених документів, оформлених належним чином, у позивача відсутні підстави вважати себе правонаступником СТ «Сулимівське». Вважає, що наявна в діючому статуті позивача інформації про те, що СТ «Сулимівське-3» є землекористувачем спірної земельної ділянки і правонаступником СТ «Сулимівське», є недостовірною, у зв`язку з тим, що статут не є належним і допустимим доказом підтвердження таких обставин.

Ухвалою суду від 19.02.2020 (т.1 а.с.162, 164-166) було частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з Головного управління Держгеокадастру у Київській області: витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027; заяву ОСОБА_1 до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (викопіювання з генерального плану садівницького товариства «Сулимівське-3»); погодження землекористувача земельної ділянки Садівницького товариства «Сулимівське-3»; Акт встановлення меж земельної ділянки в натурі, на місцевості.

Ухвалою суду від 23.07.2020 закрито підготовче провадження на призначено справу до судового розгляду (т.2 а.с.19).

Ухвалою від 16.10.2020 (т.2 а.с. 69-70) витребувано у Реєстраційної служби Бориспільської районної державної адміністрації Київської області копії документів, які містяться в реєстраційній справі щодо об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08), земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Кіровська сільська рада, СТ «Сулимівське-3» (цільове призначення для садівництва).

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю підтримали заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві, а також в додатково наданих поясненнях обставини, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечували з підстав, наведених у відзиві та додатково поданих запереченнях, в тому числі з підстав пропуску строку позовної давності. Просили в задоволенні позову відмовити та відшкодувати документально підтверджені понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст.ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.ч.1-4 ст.77 ЦПК України Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з вимогами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст.79,80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд також враховує, що в силу вимог ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

В ході розгляду даної цивільної справи встановлено, що рішенням №78 виконкому Київської обласної ради народних депутатів від 04.04.1988 «Про вилучення земель з користування радгоспів і колгоспів та надання їх підприємствам, установам і організаціям для виробничих потреб і розміщення колективних садів» було вилучено з користування радгоспу «Кіровський» Бориспільського району та надано Управлінню справами Центрального Комітету Компартії України земельні ділянки загальною площею 70,0 га ( в тому числі для розміщення колективних садів) (т.1 а.с.262-266).

Рішенням виконкому Бориспільської районної Ради народних депутатів від 21.09.1988 №146 «Про реєстрацію статутів садівницьких товариств «Сулимівський» та «Агро» (т.1 а.с.154) було вирішено: зареєструвати статути садівницьких товариств, в тому числі:

- «Сулимівський» Управління справами Центрального комітету Компартії України загальною кількістю садових ділянок 980 за адресою: село Сулимівка.

З долученої до матеріалів справи копії сторінок Статуту Сулимівського садівницького товариства працівників апарату та підвідомчих організацій Управління справами ЦК Компартії України (т.1 а.с.155-156), прийнятого на загальних зборах садівницького товариства, протокол №1 від 21 червня 1988 року, затвердженого керуючим справами ЦК Компартії України Продан К.К. та головою профкому Ярош Н.Ф. 04 серпня 1988 року, зареєстрованого в Бориспільському РВК рішенням №146 від 21.09.1988р., встановлено, що згідно з п.1 Статуту, працівники апарату та підвідомчих організацій Управління справами ЦК Компартії України добровільно об`єднуються в Сулимівське садівницьке товариство для організації колективного саду на земельних ділянках, наданих в безстрокове користування Управлінню справами ЦК Компартії України рішенням Київського облвиконкому від 4.04.88 №78 загальною площею 70 га в районі с.Сулимівка на землях радгоспу «Кіровський» Бориспільського району. За змістом п.38 Статуту реорганізація садівницького товариства (злиття, приєднання, поділ) здійснюється за рішенням загальних зборів членів товариства, погодженому з адміністрацією і профспілковим комітетом підприємства, затвердженому виконавчим комітетом Бориспільської районної Ради народних депутатів. У випадку реорганізації товариства дотримуються вимоги статей 37 та 38 ЦК УРСР.

В цьому зв`язку суд звертає увагу, що за змістом ст.37 ЦК УРСР 1970 р., порядок ліквідації і реорганізації юридичних осіб визначається законодавством Союзу РСР і постановами Ради Міністрів Української РСР. Порядок ліквідації і реорганізації кооперативних та інших громадських організацій може бути визначений їх статутами (положеннями).

Згідно з витягом з протоколу №1 загальних зборів членів садівничого товариства «Сулимівське-3» від 13 вересня 1997 року (присутні 195 чоловік) було прийнято та затверджено статут садівничого товариства «Сулимівське-3» (т.1 а.с.206).

За змістом вказаного Статуту «Садівницького товариства «Сулимівське-3», затвердженого на загальних зборах садівницького товариства «Сулимівське-3» від 13 вересня 1997 року, (пункт 1.2 Статуту) зокрема зазначено наступне:

- Садівницьке товариство є добровільним об`єднанням громадян, які працюють або працювали в організаціях, підприємствах та закладах м.Києва та області. У 1990 році створено садівницьке товариство «Сулимівське», котре здійснювало свою діяльність на земельній ділянці, наданій у безстрокове користування для організації колективного саду рішенням Бориспільської районної Ради народних депутатів №146 від 21 вересня 1988 року загальною площею 70 га. Кількість ділянок була 755, розмір ділянок від 0,06 га до 0,15 га (від 600 кв.м. до 1500 кв.м.). Наприкінці 1997 року товариство «Сулимівське» розмежувалось на два самостійних садівничих товариства №2 і №3. Садівницьке товариство «Сулимівське-3» загальною площею36,7 га, кількістю ділянок 357 (т.1 а.с.210-226).

Вказаний статут має відмітку про його реєстрацію розпорядженням голови Бориспільської районної державної адміністрації №71 від 20 листопада 1998 року (т.1 а.с.210).

Разом із цим, рішення загальних зборів членів СТ «Сулимівське» про припинення (реорганізацію) товариства, а також рішення виконавчого комітету Бориспільської районної Ради народних депутатів про його затвердження, суду надано не було та в Статуті СТ «Сулимівське-3» посилання на такі рішення відсутнє.

Згідно з даними Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серія А01 №600639, виданим 27.12.2010 Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області юридична особа Садівницьке товариство «Сулимівське -3» () зареєстроване 02.03.1998 року (т.1 а.с.11).

Суд звертає увагу, що в Статуті громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське-3» (код ЄДРПОУ -20602557), затвердженому загальними зборами Громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське-3» від 17 листопада 2016 року , протокол №11 (т.1 а.с.12-24) зазначено:

- п.1.2.Садівницьке товариство «Сулимівське-3» створене в 1998 році шляхом поділу садівницького товариства «Сулимівське» на два самостійних товариства «Сулимівське-2» і «Сулимівське-3». Садівницьке товариство «Сулимівське-3» зареєстроване розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації від 20 лютого 1998 року №71, є правонаступником садівницького товариства «Сулимівське». Дата проведення державної реєстрації 02 березня 1998 року.

- п.1.5. Діяльність товариства здійснюється на земельній ділянці площею 36,7 га, наданій у постійне користування товариству рішенням Бориспільської районної ради народних депутатів від 21 вересня 1988 р. №146. Земельна ділянка розташована за межами населених пунктів в адміністративних межах Кучаківської сільської ради Бориспільського району Київської області (т.1 а.с.13).

Суд звертає увагу, що як в Статуті «Садівницького товариства «Сулимівське-3», затвердженому загальними зборами СТ «Сулимівське-3» 13 вересня 1997 року, так і в Статуті ГО «СТ «Сулимівське-3», затвердженому загальними зборами товариства 17.11.2016, міститься посилання, що рішенням Бориспільської районної ради народних депутатів від 21 вересня 1988 р. №146 було надано в постійне користування земельну ділянку, на якій здійснюється діяльність Садівницьким товариством.

Проте, у вищевказаному рішенні виконкому Бориспільської районної Ради народних депутатів від 21.09.1988 №146 «Про реєстрацію статутів садівницьких товариств «Сулимівський» та «Агро» (т.1 а.с.154) питання про передачу земельних ділянок в користування не вирішувалося.

Згідно з Державним актом на право користування землею серії Б №027091 (т.1 а.с.6-9), який, за твердженням позивача підтверджує його право на земельну ділянку загальною площею 36,7 га, вбачається, що він виданий Виконавчим комітетом Бориспільської районної ради народних депутатів у 1988 році та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право користування землею за №240.

При цьому як дата видачі, так і дата реєстрації в Державному акті відсутні. Відсутнє також посилання на номер і дату рішення органу місцевого самоврядування (його виконавчого органу), на підставі якого він виданий.

Виходячи зі змісту цього Державного акту, він виданий Управлінню справами ЦК Компартії України Української Радянської Соціалістичної Республіки у тому, що вказаним землекористувачем закріплюється в безстрокове і безоплатне користування 70,0 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Земля надана для колективного садівництва (т.1 а.с.8).

Згідно з планом землекористування Управління справами ЦК Компартії України земельна ділянка складається з двох ділянок: ділянки № НОМЕР_2 площею 33,3 га, яка межує з землями радгоспу «Кіровський» Бориспільського району та виконкомів райрад народних депутатів м.Києва, та ділянки № НОМЕР_3 площею 36,7 га, яка межує з землями радгоспу «Кіровський» Бориспільського району, Бориспільського лісгоспу Бориспільського району та Бориспільського райДРСУ (автодорога Бориспіль-Сулимівка).

Дані щодо передачі земельних ділянок Садівницькому товариству «Сулимівське», а також Садівницькому товариству «Сулимівське-3» в Державному акті на право користування землею серії Б №027091 відсутні.

Суд враховує доводи позивача, що СТ «ГО «Сулимівське-3» неодноразово зверталось до судів різної юрисдикції за захистом своїх порушених прав як землекористувача, яким на підтвердження свого права надавало вищевказані письмові докази (зокрема, справа №810/2933/13-а).

Водночас зазначає, що в силу вищенаведених вимог ч.5 ст.82 ЦПК України відповідач, який не був учасником цих справ, може в загальному порядку спростовувати встановлені стосовно позивача обставини.

Крім того, в силу вимог ч.7 ст.82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Так, хоч відповідачем не заперечується та обставина, що ГО «СТ «Сулимівське-3» з 1998 року фактично здійснює свою діяльність не земельних ділянках, що розташовані в межах Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області, разом із з цим не визнає, що позивач в установленому чинним законодавством порядку набув права користування земельною ділянкою зазначеною в Статуті ГО «СТ «Сулимівське-3» площею 36,7 га. І таким чином, відповідач не визнає, що при приватизації ним спірної земельної ділянки порушені права позивача.

Як визнано сторонами, відповідач ОСОБА_1 був членом Садівницького товариства «Сулимівське-3», що також підтверджується Списком членів садівницького товариства, поданим 04.01.1998 року Голові Бориспільської районної державної адміністрації для реєстрації Статуту (т.1 а.с.197,198-205).

Згідно з Протоколом від 05.08.2012 №18 зборів уповноважених мікрорайонів і членів правління садівницького товариства «Сулимівське-3» (т.1 а.с.40), відповідача ОСОБА_1 виключено з членів товариства за самозахоплення суміжної земельної ділянки площею 1022 кв.м. (насадження дубу) на підставі п.2.5.5 статуту товариства (пункт 2.2 Протоколу).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про обернення майна Компартії України та КПРС на державну власність», введеного в дію постановою ВР №2005-ЧІІ від 20.12.1991, визначено, що передане або те, що має бути передане на баланс Верховної Ради України, Верховної Ради Кримської АРСР та місцевих Рад народних депутатів відповідно до Указу Президії Верховної Ради України від 30 серпня 1991 року «Про заборону діяльності Компартії України» майно партійних комітетів Компартії України, КПРС, у тому числі підприємства та організації, що належать Компартії України, її кошти, паї, акції, інші цінні папери та майнові права, де б вони не знаходились, обертаються на загальнодержавну (республіканську) власність і власність відповідних адміністративно-територіальних одиниць (комунальну власність).

Усе майно КПРС і майно Компартії України, а також майно партійних комітетів Компартії України у місті Києві належить до загальнодержавної (республіканської) власності. Майно, передане на баланс Верховної Ради Кримської АРСР, місцевих Рад народних депутатів, крім міста Києва, є власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю).

Відповідно до ст.2 Закону Кабінет Міністрів України здійснює функції управління майном загальнодержавної (республіканської) власності, за винятком майна, що перебуває на балансі Верховної Ради України. Функції володіння, користування і розпорядження майном, віднесеним до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), покладаються на Верховну Раду Кримської АРСР і відповідні місцеві Ради народних депутатів, крім міста Києва.

Суд звертає увагу, що згідно з абзацом дев`ятим п.8 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 139 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) указів Президії Верховної Ради України «Про тимчасове припинення діяльності Компартії України» і «Про заборону діяльності Компартії України» (справа про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року) від 27 грудня 2001 року Справа №1-2/2001 (№20-рп/2001) визначено, що висновок Конституційного Суду України щодо неконституційності указів Президії Верховної Ради України від 26 та 30 серпня 1991 року щодо тимчасового припинення та заборони діяльності Компартії України не тягне за собою правових наслідків стосовно оберненого на державну власність майна КПРС та структури цієї партії, що діяла в Україні до 22 липня 1991 року (Закон України «Про обернення майна Компартії України та КПРС на державну власність»

З урахуванням викладеного з набуттям чинності Закону України «Про обернення майна Компартії України та КПРС на державну власність» припинилось право користування земельною ділянкою, яка була передана у безстрокове та безкоштовне користування Управлінню справами ЦК Компартії України. Тобто, ще до створення Садівницького товариства «Сулимівське-3».

Належні і допустимі докази, що Бориспільська районна державна адміністрація (Бориспільська районна Рада народних депутатів), або інший уповноважений державний орган ухвалювали рішення щодо передачі зазначеної позивачем земельної ділянки площею 36,7 кв.м. з державної власності в користування Садівницькому товариству «Сулимівське», або створеному у 1997 році Садівницькому товариству «Сулимівське-3», суду надано не було.

Розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації від 20 лютого 1998 року №71 «Про реєстрацію садівницького товариства «Сулимівське-3» (площа ділянки 36,7 га, кількість ділянок -357), не є таким рішенням (т.1 а.с.10), як і Розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації від 19 червня 2012 року №2144 «Про надання дозволу садівницькому товариству «Сулимівське-3» на проведення інвентаризації земельних ділянок, які знаходяться в постійному користуванні на території Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області (т.1 а.с.232),

Як вбачається зі змісту вищевказаного розпорядження Бориспільської РДА від 19 червня 2012 року №2144, розроблену та погоджену відповідно до чинного законодавства України технічну документацію необхідно було подати на розгляд Бориспільській районній державній адміністрації (т.1 а.с.232).

Жодних належних і допустимих доказів того, така технічна документація була розроблена позивачем та була предметом розгляду в Бориспільській районній державній адміністрації, позивачем до позовної заяви, а також до Пояснень представника позивача щодо правомірності використання земельної ділянки Садівницьким товариством «Сулимівське-3 (т.1 а.с.191-232), надано не було.

В цьому зв`язку суд враховує, що в березні 2012 року Садівницьке товариства «Сулимівське-3» зверталось до суду з позовом про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки до відповідача ОСОБА_1 (справа № 22-ц-5930/12) та рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2012 року (т.1 а.с.69-72) було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2012 року та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову Садівницькому товариству «Сулимівське-3» до ОСОБА_1 , третя особа Бориспільська районна державна адміністрація Київської області, про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовлено.

За змістом вказаного рішення Апеляційного суду Київської області встановлено, що згідно кадастрового плану ТОВ «Агро-Проект-Стиль», яка має відповідну ліцензію на проведення робіт із землеустрою, відповідач користується земельною ділянкою, площа якої становить 0,1622га.

Також зазначено, що всупереч вимогам ст.60 ЦПК України (в чинній на той час редакції) позивач не надав суду доказів перебування спірної земельної ділянки в користуванні товариства, а відтак і не довів порушення свого права зі сторони відповідача. Рішення Бориспільської районної ради народних депутатів від 21 вересня 1988 року №146, на яке посилається позивач не може бути доказом зазначених обставин, оскільки зазначеним рішенням земельна ділянка площею 36,7 га товариству «Сулимівське-3» не виділялась. Зазначеним рішенням земельна ділянка площею 70 га була надана в користування Управлінню справами ЦК компартії України (т.1 а.с.69-71).

Долучені позивачем до матеріалів справи відповіді, отримані ним з Міністерства юстиції України від 17.05.2013 №7661-0-33-13/8-3 та з Міністерства аграрної політики та продовольства України від 02.07.2013 №37-33-15/12792 (т.1 а.с.125,126-127) на підтвердження правомірності використання Садівницьким товариством «Сулимівське-3» земельної ділянки площею 36,7 га, суд вважає неналежними і недопустимими доказами.

Так, відповідь Міністерства аграрної політики та продовольства України, зокрема, містить посилання на інформацію, надану Державним агенством земельних ресурсів України, що садівницькому товариству «Сулимівське», яке створене у 1990 році було надано земельну ділянку площею 70 га, що посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою №027091, зареєстрованим у книзі записів державних актів на право користування землею №240, а також на довідку Бориспільського районного відділу земельних ресурсів від 20.01.2004 №81, що за Садівницьким товариством «Сулимівське-3» рахується земельна ділянка площею 36,7 га для ведення садівництва в адміністративних межах Кіровської сільської ради за межами населеного пункту, та на Статут СТ «Сулимівське-3» (т.а.с.126-127)

Проте, наведена у відповіді Міністерства аграрної політики та продовольства України інформація спростовується дослідженою в судовому засіданні копією Державного акту на право постійного користування землею серії Б №027091, згідно з яким земельна ділянка площею 70 га передана в безстрокове та безоплатне користування Управлінню справами ЦК Компартії України (т.1 а.с.6-9). А також відповідями Головного Управління Держгеокадастру у Київській області від 05.09.2018 №Пі-815/0-844/0/63-18 та від 14.07.2015 №Пі-1/0-55/12-15 (т.1 а.с.64,65), за змістом яких за наявною в Головному управлінні інформацією відповідно до даних Національної кадастровою системи, відомості щодо реєстрації земельних ділянок в межах Київської області за ГО «СТ «Сулимівське-3» відсутні. За інформацією, наданою Управлінням Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, відповідно до наявних в Управління відомостей правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 36,7 га в адміністративних межах Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області в СТ «Сулимівське-3» відсутні. Вказана земельна ділянка, якою користується СТ «Сулимівське-3» та земельна ділянка площею 33,3 га належать Управлінню справами ЦК Компартії України на підставі державного акту на право користування земельною ділянкою площею 70,0га, для ведення колективного садівництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею 1988 року за №240.

Суд звертає увагу, що в силу вимог ст.ст.20,21,22 Земельного кодексу УРСР, чинного на момент видачі вищевказаного Державного акту на право постійного користування землею серії Б №027091, відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Форми актів встановлюються Радою Міністрів СРСР. Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі.

Видача державних актів на право користування землею, а також актів на право довгострокового тимчасового користування землею провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад народних депутатів. Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.

Аналогічні положення зберегли свою чинність і Земельному кодексі України 1990 року і в Земельному кодексі України 2001 року.

Отже, єдиним належним документом, що посвідчував право власності (користування) земельною ділянкою є Державний акт, який ані ГО «СТ «Сулимівське-3», ані СТ «Сулимівське» не видавався.

Крім того, встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить спірна земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:1027 площею 0,12 га, місце розташування якої: Київська область, Бориспільський район, Кіровська сільська рада, СТ «Сулимівське-3».

Наведені підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-020 від 23.03.2020 (т.1 а.с.174-176), Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 45543231 від 13.10.2015 (т.2 а.с.105), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №45543472 від 13.10.2015 (т.2 а.с.106).

Дата реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі 12.03.2015 (т.1 а.с.174).

Дослідженням наданих суду документів підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:1027 площею 0,12 га в порядку приватизації.

Встановлено, що з метою отримання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 04.04.2014 звернувся до Головного управління Держземагенства у Київській області з клопотання відповідно до ст.ст.118,121 Земельного кодексу України надати йому дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради, СТ «Сулимівське-3» Бориспільського району (т.1 а.с.178).

В подальшому Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» №10-1706/36-15-СГ від 25.08.2015 (т.2 а.с.94) було затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для колективного садівництва гр. ОСОБА_1 на території СТ «Сулимівське-3» Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області» та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 0,1200га (кадастровий номер :07:003:1027) для колективного садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території СТ «Сулимівське-3» Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області.

12 жовтня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Лугинець І.І. Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київської області прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №25225672 (т.2 а.с.164) провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на земельну ділянку, що розташована : Київська область, Бориспільський район, с/рада Кіровська, «Сулимівське-3» садівницьке товариство, кадастровий номер земельної ділянки :07:003:1027 за суб`єктом: ОСОБА_1 .

В цьому зв`язку суд враховує, що в силу вимог ст.35 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент здійснення відповідачем приватизації земельної ділянки, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

При цьому, за змістом ч.4 цієї статті до земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право на земельну ділянку.

За змістом ч.ч.5,6 цієї статті приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства.

Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.

Суд звертає увагу, що відповідно до положень Статуту Садівницького товариства «Сулимівське-3» в чинній на період виключення ОСОБА_1 з членів СТ «Сулимівське-3» та на момент приватизації ним спірної земельної ділянки, (п. 2.5 Статуту) не передбачав для виключених членів товариства наслідки втрату право на земельну ділянку (т.1 а.с.210-231).

Встановлено, що єдиним наданим суду документом, який підтверджує факт отримання відповідачем як членом СТ «Сулимівське-3» земельної ділянки в користування є копія довідки №183 від 30.12.2007, виданої від імені Голови правління садівницького товариства «Сулимівське-3» ОСОБА_3 (т.1 а.с.771), за змістом якої ОСОБА_1 являється членом садівничого товариства «Сулиміське-3», за яким закріплена земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 0,12 га, якою він користується з 1997 року.

При цьому, як зазначено в адресований суду відповіді Головного управління Держгеокадарсту без дати та номер, зареєстрованій в суді 26.03.2020, у місцевому фонді документації із землеустрою відсутній проект землеустрою щодо відведеної земельної ОСОБА_1 (т.1 а.с.173).

В силу вимог ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч.2 цієї статті н абуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч.3 цієї статті безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом ч.ч.4,5 цієї статті передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з вимогами ст.18 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

В силу вимог ч.6 цієї статті, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

За змістом ч.9 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В силу вимог ч.2,3 ст.158 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Позивач звернувся до суду, обґрунтовуючи свій позов тим, що було порушено право ГО «СТ «Сулимівське-3» як землекористувача земельних ділянок загальною площею 36,7 кв.м., проте, державний акт на право користування земельною ділянкою зазначеною площею у позивача відсутній.

Крім того, право власності на земельну ділянку відповідачем було набуто в порядку приватизації на підставі рішення уповноваженого органу державної влади за рахунок земель державної власності. І вказане рішення Наказ ГУ Держгеокадастру в Київській області про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 позивачем не оспорюється.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено, що земельна ділянка вибула з його правомірного користування та в порушення вимог чинного земельного законодавства, підстави для задоволення позову: визнання недійсним свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027, виданого на ім`я: ОСОБА_1 , скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку та зобов`язання відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027 ГО СТ «Сулимівське-3», привести земельну ділянку у придатний для використання стан, - відсутні.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Так, за змістом ст.ст.257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг якої починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до умов ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ч.5 цієї статті, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так, суд критично оцінює доводи позивача, що порушення свого права ГО «СТ «Сулимівське-3» стало відомо з моменту виявлення у Публічній кадастровій карті земельної ділянки відповідача 18 жовтня 2018 року.

Зі змісту позовної заява встановлено, що позивач стверджує, що відповідач захопив земельну ділянку площею 0,1022 у 2010 році (т.1 а.с.3), також позивач надав докази, що ця обставина була підставою для виключення відповідача з членів Садівницького товариства 05.08.2012 року (т.1 а.с.40).

Крім того, в березні 2012 року СТ «Сулимівське-3» вже зверталось до суду з позовом про витребування земельної ділянки (т.1 а.с.69-71).

Таким чином, оскільки позивачу було відомо, що відповідач користується земельною ділянкою більшою площею, право власності на яку він набув в процесі її приватизації, позивач мав можливість дізнатись про оспорюване свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку з моменту державної реєстрації земельної ділянки та речового права на земельну ділянку, шляхом доступу до інформації, що міститься в Публічній кадастровій карті України та з 01.01.2016 року, за дати набрання чинності «Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, безпосередньо з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що позивач з поважних причин протягом більше трьох років не оспорював правомірність набуття відповідачем права власності на земельну ділянку, не звернувся з відповідним позовом до суду, суд дійшов висновку, що порушений позивачем строк позовної давності поновленню не підлягає.

З урахуванням викладеного, не зважаючи на пропуск позивачем строку позовної давності, в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.137,141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 11000 гривень (4000,00+2000,00+2000,00+3000,00) (т.2 а.с.133-140). При цьому суд враховує, що документи, що підтверджують сплату коштів, вартість та обсяг наданої правової допомоги, в тому числі участь представника відповідача адвоката Букрєєва В.А. в судових засіданнях, складання адвокатом процесуальних документів, знаходяться в матеріалах цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,137,141,223, 258,259,263-265,266,273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське-3» до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027, виданого на ім`я ОСОБА_1 скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку та зобов`язання ОСОБА_1 повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :07:003:1027 її законному користувачу - Громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське-3», та привести самовільно зайняту ділянку у придатний для використання стан відмовити повністю.

Стягнути з Громадської організації «Садівницьке товариство «Сулимівське-3» (код ЄДРПОУ -20602557, адреса: Київська область, Бориспільський район, Кучаківська сільська рада) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) понесені витрати на правничу допомогу в сумі 11000 (одинадцять тисяч) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 28.07.2021.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів