Справа № 431/3094/21
Провадження №2/431/654/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі:

головуючого - судді Пелиха О.О.,

за участі секретаря с/з Бітарової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Старобільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області про стягнення частини нарахованої, але не виплаченої недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 у порядку спадкування у розмірі у розмірі 7922, 81 грн., витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що 30.11.2020 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається із залишку недоотриманої пенсії в сумі 54029,10 грн., що належела спадкодавиці ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем разовим дорученням № 03/38/29 від 05.02.2021 року позивачеві була виплачена недоотримана пенсія , що належала спадкодавцеві в сумі 46106, 29 грн. за період з 01.11.2017 року по 01.01.2020 року. Частина недоотриманої пенсії становить 7922,81 грн. Відповідачем було надано роз`яснення, що виплачена пенсія у розмірі 46106, 29 грн. нарахована з дати звернення особи, яка має право на отримання даної виплати. Таким чином позивач не отримала виплати, які увійшли до складу спадщини. Вважаючи що її права порушені, звернулась до Старобільського районного суду з позовом про стягнення не сплаченої суми пенсії, яка увійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Позивач у судове засідання не з`явилася, надійшла до суду заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач представник Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області до суду не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу без його участі та залишити без задоволення позовну заяву за необґрунтованістю, посилаючись на ст. 46, ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначив, що управлінням ПФУ після смерті ОСОБА_2 було сплачено спадкоємиці суму недоотриманої пенсії не більше ніж за три роки з дня звернення за отриманням пенсії з урахуванням дати звернення з 30.11.2020 , тобто з 29.11.2017 по 30.01.2020 включно. Вважав, що недоотримання пенсії ОСОБА_2 за життя відбулося з її власної вини.

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені у позові доводи, повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2020 року , виданого приватним нотаріусом Басовою О.В. спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її донька ОСОБА_1 . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається із залишку недоотриманої пенсії в сумі 54029 грн. 10 коп., згідно повідомлення про недоотриману пенсію. (а.с.8).

Згідно копії разового доручення № 03/38/29 від 05.02.2021 року позивачеві була виплачена недоотримана пенсія в розмірі 46106, 29 грн. за період з 01.11.2017 року по 01.01.2020 року (а.с.9).

Згідно інформації наданої пенсійним фондом на звернення ОСОБА_1 , останній роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія, що недоотримана в зв`язку із смертю пенсіонера, проводиться не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, тому пенсію після смерті ОСОБА_2 виплачено за період з 29.11.2017 по 31.01.2020 (а.с.10).

Таким чином розмір суми заборгованості по недоотриманій пенсії, яка увійшла до складу спадщини складає: 54029,10 грн - 46106,29 грн =7922,81 грн., виплачена частина пенсії 46106,29 грн., невиплачена частина пенсії -7 922,81 грн.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під час розгляду цієї справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу, так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» суд нагадав, що відповідно до його прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Натомість сподівання на визнання права власності на майно, яким тривалий час неможливо було користуватися ефективно, не може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції; це також стосується умовної вимоги, яка втрачає силу внаслідок недотримання цієї вимоги. Відповідно до прецедентного права Суду будь-яке втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо дотримання основоположних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображене в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями. Більше того, так само, як і в інших сферах соціальної, фінансової та економічної політики, національні органи мають певну свободу розсуду під час прийняття і виконання законів, що регулюють питання власності та договірні відносини. Цю свободу розсуду все ж таки мають контролювати європейські структури. Тому Суд повинен був упевнитися, чи не були перевищені надані Урядові межі свободи розсуду, тобто чи застосовано в цій справі доктрину «ultra vires» (хоча й законну саму по собі) з урахуванням принципу пропорційності. У справі «Вольф-Ульрих фон Мальтцан та інші» ЄСПЛ зробив висновок про те, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої що може вважатись активом: вона повинна мати обґрунтовану закону підставу, якою зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (зокрема пенсійних, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

В даному випадку предметом спору є захист права позивача на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання може отримати від держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування року» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивач звернулася до суду через об`єктивні обставини, незалежні від її волі, які позбавляють її можливості отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у неї законних очікувань на отримання у спадок належної її спадкодавцю соціальної виплати, її право підлягає захисту судом.

Стосовно доводів відповідача, суд вважає наступне:

Заперечення відповідача Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, суд до уваги не приймає, оскільки згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2020 року ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 і суми недоотриманої пенсії у розмірі 54029 грн 10 коп., що було підтверджено листом відповідача №2140-31-8/1339 від 09 липня 2020 року.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

ВС зазначив, що положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Судом було встановлено, що позивач успадкував належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент смерті своєї матері, за останні три роки. ВС зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат (постанова від 06.07.2020 у справі № 750/8819/19).

За таких підстав для припинення нарахування та виплати пенсій, якими аргументує Пенсійний фонд, вищенаведеними законами не передбачено.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пічкур проти України», Суд зазначив, що обмеження на отримання пенсії залежно від місця проживання є порушенням статті 14 Конвенції, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що позов заявлено законно, обґрунтовано, а тому задовольняє його.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 908 грн. 80 коп.

На підставі ст. ст. 41 Конституції України, 328, 392 ЦК України, керуючись ст.ст.2, 10, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задовольнити.

Стягнути з Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (Код , Луганська область, м. Старобільськ, кв. Дружби, 1А, поштовий індекс 92700) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_1 , частину нарахованої, але не виплаченої недоотриманої пенсії, що належала померлій ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 7 992,81 (сім тисяч дев`ятсот дев"яносто дві) грн. 81 копійки.

Стягнути з Старобільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області (Код , Луганська область, м. Старобільськ, кв. Дружби, 1А, поштовий індекс 92700) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги через Старобільський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О.Пелих