Справа № 392/1566/19
Провадження № 2/392/72/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючої: судді Кавун Т.В.

при секретарі Стець Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мала Виска справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про стягнення позики,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20.12.2018 року між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі письмової розписки, відповідно до якого він позичив відповідачам грошові кошти в сумі 44992 (сорок чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто два) долара США на строк до 20.09.2019 року. Звернувшись до відповідачів 20.09.2019 року з усною вимогою повернути борг, отримав відмову від них, яку обгрунтовували відсутністю коштів. Тому, просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики в сумі 44992 (сорок чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто два) долара США та понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача до суду не з`явилася, надіслала заяву з проханням відкласти розгляд справи, у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасника справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у спорі про стягнення заборгованості за договором позики.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

20.12.2018 року між сторонами було укладено договір позики у формі письмової розписки, відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_2 отримали у ОСОБА_1 безпроцентну позику у розмірі 44992 (сорок чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто два) долара США, яку зобов`язалися повернути до 20.09.2019 року.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, необхідно виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Надана позивачем, як доказ укладеного договору, розписка про позику коштів від 20.12.2018 року, свідчить про те, що в даному випадку договір позики укладений у письмовій формі, даний договір відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, і приймається судом, як доказ, який вказує на факт наявності боргу відповідачів перед позивачем.

Ураховуючи, що відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання за договором позики у встановлений у договорі строк-20.09.2019 року, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх позовних вимог, відповідачами не надано доказів на спростування обставин, викладених позивачем, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 265, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 44992 (сорок чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто два) долара США.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 9605 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.В. Кавун