Справа № 346/5181/21
Провадження № 6/346/213/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Сав`яка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировича про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

в поданні зазначено, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського С.В. перебуває зведене виконавче провадження № 67017432, в складі якого перебуває виконавче провадження № 64331293 з примусового виконання виконавчого напису № 36, виданого 21.01.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., про стягнення із ОСОБА_1 на користь стягувача АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 602/25-055 від 23.05.2006 року в сумі 31 677,11 євро, що становить 1 081 456,00 грн., та 1 500 грн. за вчинення виконавчого напису, та виконавче провадження № 66540208 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1377/09, що виданий 23.06.2021 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 693 294, 64 грн.

01.02.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, на все рухоме та нерухоме майно, кошти боржника накладено арешт, а 02.02.2021 року накладено арешт на грошові кошти боржника.

Станом на 10.08.2021 року залишок боргу по виконавчому документу становить 1 082 956,53 грн.

Згідно з відповіддю територіального сервісного центру МВС боржнику на праві власності належить транспортний засіб марки «Ford Mondeo», номерний знак « НОМЕР_1 », який оголошений в розшук постановою приватного виконавця від 02.02.2021 року та не розшуканий станом на 10.08.2021 року. Виконавець зазначає, що згідно з наданими відповідями інформація щодо джерел отримання доходів боржника в ДРФО відсутня, за боржником не зареєстровано рухомого та нерухомого майна, він не являється власником пакетів голосуючих акцій акціонерних товариств, вагони та інша залізнична техніка за ним не зареєстрована, інформація, де він є замовником будівництва відсутня, договори про найм банківської скрині та зберігання цінностей з боржником не укладались, він ніде не працює та не отримує жодних доходів та не має відкритих рахунків у банківських установах. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.08.2018 року боржнику ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частка будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Звернення стягнення на нерухоме майно, а саме 1/3 частину вказаного будинку, є єдиним можливим способом виконання рішення суду.

11.06.2021 року приватним виконавцем надіслано вимогу до ОКП «Коломийське МБТІ» про надання технічного паспорту з експлікацією вказаного будинку, на яку надано відповідь про те, що оригінали виготовлених технічних паспортів видаються заявнику і у їхньому підприємстві не зберігаються, в архіві останнього відсутня інвентаризаційна справа на вказаний будинок. Оскільки виготовлення технічного паспорту неможливе без фактичного доступу до об`єкту нерухомого майна, звернення до суду з даним поданням виконавець вважає єдиним можливим виконанням рішення суду.

Тому приватний виконавець, посилаючись на ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 443 ЦПК України, просить надати дозвіл на примусове проникнення до будинку боржника ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Приватний виконавець Михайловський С.В. в судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлявся, причини неявки суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи у її відсутності.

Суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця, що передбачено ч.2 ст. 439 ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Михайловським С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП № 64331293 з примусового виконання виконавчого напису № 36, виданого 21.01.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Львів, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 602/25-055 від 23.05.2006 року в сумі 31 677,11 євро, що становить 1 081 456,00 грн., та 1 500 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с. 46, 47, 48).

01.02.2021 року вказаним виконавцем внесено постанову про арешт майна боржника, а 02.02.2021 року про арешт коштів боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 64331293 (а.с. 38, 39, 42, 43).

17.08.2021 року вказаним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП № 66540208 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1377/09, виданого 23.06.2021 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 693 294,64 грн. (а.с. 7, 8, 9).

04.10.2021 року зазначеним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, згідно з якою об`єднано виконавчі провадження № 64331293, № 66540208 у зведене виконавче провадження № 67017432 (а.с. 3).

Згідно з відповіддю територіального сервісного центру МВС від 04.02.2021 року ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб марки «Ford Mondeo», номерний знак « НОМЕР_1 », який оголошений в розшук постановою приватного виконавця від 02.02.2021 року (а.с.16, 31-32).

В копії листа-відповіді Департаменту дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-304-221/21 від 17.02.2021 року зазначено, що відповідно до даних Реєстру інформація щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, де замовником будівництва є ОСОБА_1 , відсутня (а.с. 20).

Відповідно до копії відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 10/04/3918 від 19.02.2021 року особи, вказані у листах, серед власників пакетів голосуючих акцій (5 відсотків і більше) акціонерних товариств, відсутні (а.с. 27).

Згідно з копією листа регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» № 416-665 від 26.02.2021 року за ОСОБА_1 вантажні вагони та інша залізнична техніка не зареєстровані (а.с. 24).

Відповідно до копії листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Львові № 0006-вих-23668 від 29.03.2021 року в Реєстрі будівельної діяльності відсутні будь-які відомості щодо документів, виданих ОСОБА_1 (а.с. 12).

Згідно з копією листа ОКП «Коломийське МБТІ» №145а від 23.06.2021 року оригінали виготовлених технічних паспортів видаються заявнику та в них не зберігаються, в архіві останнього відсутня інвентаризаційна справа на будинок АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Згідно з відповідями АТ «Універсал банк», ПАТ КБ «Львів», ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «Альфа-Банк», АТ «Ощадбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Кредобанк», ПАТ «Мегабанк» в ОСОБА_1 відсутні відкриті рахунки чи кошти на відкритих рахунках, а також договори про зберігання цінностей або надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфу (а.с. 13-15, 17, 18, 22, 23, 28).

Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС у Львівській області місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване в м. Львів (назва вулиці зазначено нерозбірливо), а також вказана адреса: АДРЕСА_2 (а.с. 21).

Згідно з положенням ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1, п.1,4 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Як зазначено в ст.30 Конституції України, ст. 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Разом з тим, конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Подібний висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного у складі Верховного Суду від 01 листопада 2019 року у справі № К/9901/735/17 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/41727/19-ц (провадження № 61-19942св19).

Частиною 1 ст. 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Тобто, одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право проводити огляд приміщень, у разі необхідності примусово відкривати їх у встановленому порядку. Проте, примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Разом з тим, суд вказує на те, що матеріали, надані виконавцем, взагалі не містять доказів того, що вимоги виконавця про надання доступу до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , були направлені боржнику, а також відсутні належні дані щодо самого житла (приміщення) за вказаною адресою (його власника, користувача), в якому приватний виконавець мав намір провести виконавчі дії, що на думку суду взагалі може призвести до порушення прав третіх осіб, у власності яких може перебувати це приміщення. Наявні матеріали подання не підтверджують факт перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла та ухилення боржника від виконання рішення суду, не містять належних доказів про повідомлення боржника щодо призначених виконавчих дій.

Таким чином, судом встановлено, що вказані обставини свідчать про необґрунтованість доводів приватного виконавця, а тому подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла (будинку) боржника задоволенню не підлягає.

Крім того, слід зазначити, що безпідставним є посилання виконавця в поданні на ст. 443 ЦПК України, яка передбачає, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

На підставі викладеного, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та, керуючись ч. 2 ст. 247, ст. ст. 260, 261, 353, 354, 439 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Михайловського Сергія Володимировича про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Яремин М. П.