ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3465/21Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/817/790/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Хома М. В.,

за участі секретаря Стецюк М.А.

та сторін представника АТ КБ ПриватБанк адвоката Панькова О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/3465/21 за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2021 року, ухваленого суддею Герчаківською О.Я., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 грудня 2018 року в сумі 110 216,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач звернувся в банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 28 грудня 2018 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, ОСОБА_1 не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, чим порушує взяті на себе зобов`язання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № б/н від 28 грудня 2018 року - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 грудня 2018 року в розмірі 92856 грн.41 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» 1912 грн. 45 коп. сплаченого судового збору.

Не погодившись частково із вказаним рішенням суду від АТ КБ ПриватБанк поступила апеляційна скарга, в якій апелянт просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування усіх обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про те, що вимоги банку щодо стягнення заборгованості за процентами є недоведеними, оскільки не врахував, що при укладенні кредитного договору між сторонами були досягнуті усі істотні умови договору, так як відповідач був повідомлений про умови кредитування, процентну ставку за користування кредитними коштами й інші санкції за порушення умов договору, що зазначено у довідці про споживче кредитування, яка підписана позичальником. Також посилається на відповідні правові позиції Верховного Суду, які судом не враховані.

Відзив на апеляційну скаргу АТ КБ ПриватБанк до суду апеляційної інстанції не поступав.

У судовому засіданні представник АТ КБ ПриватБанк адвокат Паньков О.П. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну місця проживання або знаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (стаття 131 частина перша ЦПК України).

ОСОБА_1 направлялись судові повістки за відомим суду останнім місцем його проживання, однак вони повертались із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України..... З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце слухання справи через сайт Судової влади України.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторони, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 110216,97 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 =227 000 грн).

З урахуванням конкретних обставин справи, суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (ч. 3 ст. 169 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом, тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк про стягнення кредитної заборгованості у розмірі тіла кредиту та відмовляючи у решті позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за відсотками. Банком належним чином не підтверджено погодження між сторонами умов кредитування, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, в свою чергу анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування, в тому числі розмір погодженого сторонами розміру процентної ставки, умов та підстав сплати штрафу.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 28 грудня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 було надано набір засобів доступу до картрахунку через віддалені канали обслуговування та до пристроїв самообслуговування, через які клієнтом можуть проводитися банківські операції по картрахунку.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять договір банківського обслуговування, а також, що він зобов`язується ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банку зі змінами Умов і правил надання банківських послуг.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

Водночас, ОСОБА_1 неналежно виконує свої зобов`язання щодо повернення коштів, отриманих у кредит.

Згідно з наданим АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 17 лютого 2021 року становить 110216,97 грн, з яких: 92856,41 грн - заборгованість за тілом кредиту; 17360,56 - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав позичальник у борг), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками , обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність доказів того, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

Також, роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19, яку суд першої інстанції обґрунтовано застосував.

Окрім цього, зі справи вбачається паспорт споживчого кредиту від 28 грудня 2018 року, у якому містяться тарифи щодо чотирьох продуктів - «Platinum», «MC WorldElite», «Visa Infinite», «MC World BlackEdition», які передбачають різні відсоткові ставки для таких карт, проте матеріали даної справи не містять даних, яку саме картку отримав відповідач із даного переліку, який стосується видів карт.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що підписана відповідачем анкета-заява не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору банківського обслуговування.

При цьому, судом першої інстанції правильно враховано те, що у наданому позивачем до позовної заяви паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 28 грудня 2018 року, вказано що інформація зазначена в ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 12 січня 2019 року. Окрім того, згідно даного паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Згідно розділу 4 вказаного паспорту зазначено, що наведені у ньому обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Таким чином, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо різних типів кредитних продуктів є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і цей документ не є складовою укладеного договору.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не взято до уваги довідки про умови кредитування, яка як зазначає підписана банком та відповідачем, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали справи не містять вказаної довідки, а тому є припущенням позивача.

Висновок суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у подібних правовідносинах, наведеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20-ц провадження № 61-14573св20.

Таким чином, врахувавши наведені норми чинного законодавства, правові позиції Великої Палати Верховного Суду, встановлені обставини справи та надані на їх підтвердження докази, районним судом правильно відмовлено у стягненні заборгованості за простроченими відсотками за кредитом .

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення щодо відмови у задоволені позову про стягнення відсотків за користування кредитом є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на АТ КБ Приватбанк в межах ним понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 квітня 2021 року залишити без зміни.

Судові витрати у вигляді сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на АТ КБ Приватбанк в межах ним понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але оскарженню в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статтею 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.

Головуючий: Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун М.В. Хома