ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2021 року м. Кропивницький

справа № 941/496/20

провадження № 22-ц/4809/1112/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Єгорової С. М.

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

позивач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Зарічне»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Мазуренко Наталія Юріївна, на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області (суддя Шаєнко Ю. В.) від 30 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

27 березня 2020 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Зарічне» (далі - ПСП «Зарічне») пред`явило позов до ОСОБА_1 та просило суд про таке:

1)визнати поновленим строком дії на 10 календарних років договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Зарічне» 22 березня 2006 року, зареєстрований у «Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 20 лютого 2009 року за № 70, щодо земельної ділянки, розташованої на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, якій присвоєно кадастровий номер :02:000:1213 площею 8,2139 га;

2)визнати укладеною додаткову угоду про поновлення Договору оренди землі від 22 березня 2006 року, направлену на адресу відповідача ОСОБА_1 19 січня 2019 року разом з відповідним повідомленням ПСП «Зарічне» про намір реалізувати переважне право орендаря на поновлення договору оренди;

3)стягнути з відповідача на користь ПСП «Зарічне» витраті по сплаті судового збору в сумі 4204 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22 березня 2006 року між ОСОБА_1 (орендодавцем за договором) та ПСП «Зарічне» (орендарем за договором) був укладений договір земельної ділянки площею 8,21 га на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. Договір зареєстрований у «Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 20 лютого 2009 року за № 70.

Строк дії цього договору сплинув 22 березня 2006 року.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та на підставі п. 8 договору оренди орендар повідомив орендаря про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору та продовження орендних відносин шляхом направлення листа-повідомлення № 58 від 19 січня 2019 року з додаванням відповідного проєкту додаткової угоди. При цьому запропоновані орендодавцю мови не погіршували його становище, а навпаки, орендар запропонував збільшити орендну плату до 8,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Деякі інші умови направлені на приведення договору у відповідність до норм чинного законодавства.

У визначений ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» місячний строк відповідач по справі будь-якої відповіді орендарю не надав, запропоновану додаткову угоду не підписав.

По закінченню строку дії договору орендодавець ОСОБА_1 не пред`явив вимогу про повернення йому земельної ділянки, а ПСП «Зарічне» продовжило користуватися нею - ділянка була засіяна насінням соняшнику та у вересня 2019 року на ній зібрано врожай.

У вересні 2019 року ПСП «Зарічне» надіслало ОСОБА_1 листа в якому повідомило орендодавця, що згідно ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та у зв`язку з продовженням використання орендарем земельної ділянки після закінчення строку договору оренди та відсутністю вимог про повернення землі з боку орендодавця цей договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Разом з листом орендодавцеві було направлено новий проєкт відповідної угоди для її підписання.

Відповідач повторно ухилився від підписання додаткової угоди. Крім того, у червні 2019 року державний реєстратор ЦНАП Петрівської РДА Сорокіною А. В. за заявою відповідача здійснив державну реєстрацію припинення права оренди ПСП «Зарічне» на земельну ділянку відповідача.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2021 року позовні вимоги ПСП «Зарічне» до ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав поновленим строком дії на десять календарних років договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ПСП «Зарічне» 22 березня 2006 року, зареєстрований у «Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 20 лютого 2009 року за № 70, щодо земельної ділянки, розташованої на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, якій після здійснення її державної реєстрації присвоєно кадастровий номер :02:000:1213 та визначено площу 8,2139 га. Суд визнав укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 22 березня 2006 року, направлену на адресу відповідача ОСОБА_1 19 січня 2019 року разом з відповідним повідомленням ПСП «Зарічне» про намір реалізувати переважне право орендаря на поновлення договору оренди. Суд також ухвалив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПСП «Зарічне» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4204 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем дотримався процедур поновлення договору оренди землі, встановлених ст. 33 Закону України «Про оренду землі», що підтверджено наданими ним доказами, а відповідач ухилився від підписання додаткової угоди, тому позов підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Відповідач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Мазуренко Наталія Юріївна, звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2021 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ПСП «Зарічне» відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що суд неправильно встановив обставини справи, фактично ж обставини, які мають значення для вирішення спору, є відмінними від тих, які встановив суд. Крім того, суд сплутав різні за змістом поняття «укладення договору на новий строк» і «поновлення договору» та щодо яких законом встановлено різні строки для вчинення учасниками правовідносин юридично значимих дій. Визнаючи поновленим договір суд не звернув увагу на умови його поновлення, які викладені у визнаній судом укладеною додатковій угоді. Крім того, суд не взяв до уваги надані позивачем докази того, що він заперечував проти поновлення договору. Не дав суд оцінку й укладеному між сторонами акту обміну правами користування на земельні ділянки від 25 квітня 2019 року.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Позивач ПСП «Зарічне», від імені якого діє представник - адвокат Ковальов Дмитро Ігорович, надав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому навів власну оцінку доводам апеляційної скарги відповідача, які вважає безпідставними та підіймає перед апеляційним судом питання неспростовності рішення суду першої інстанції. Зокрема, відповідач стверджує, що докази, на які посилається в апеляційній скарзі відповідач, були подані ним до суду першої інстанції з пропуском встановленого законом строку, а тому суд не міг взяти їх до уваги. До того ж, на думку позивача, такі докази не доводять, що відповідач своєчасно і в належний спосіб відреагував на надіслані йому орендарем повідомлення та проєкти угод. Факти порушення прав позивача доведені, а тому суд обґрунтовано і правомірно задовольнив позов повністю.

Короткий зміст пояснень учасників справи стосовно апеляційної скарги, оскаржуваного рішення та справи загалом, висловлених у судовому засіданні

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мазуренко Н. Ю. підтримали апеляційну скаргу, надали пояснення щодо доводів, викладених ними у скарзі.

Представник позивача адвокат Ковальов Д. І. апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Надав пояснення проти аргументів відповідача.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

ОСОБА_1 на праві власності належать земельна ділянка площею, площею 8,2139 га, яка розташована на території Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, якій присвоєно кадастровий номер :02:000:1213.

22 березня 2006 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ПСП «Зарічне», як орендарем, було укладено договір оренди землі для ведення сільського господарського виробництва, загальною площею 8,2139 га, який зареєстровано у ДП «Кіровоградська регіональна філія «Центр державного земельного кадастру» 20 лютого 2009 року за № 70.

Згідно із п. 8 цього договору його укладено на 10 років, а після закінчення цього строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк, У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії цього договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

З урахуванням дати державної реєстрації договору, десятирічний строк договору сплинув 20 лютого 2019 року.

Бажаючи скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, ПСП «Зарічне» 19 січня 2019 року звернулось до ОСОБА_1 із листом-повідомленням, до якого було долучено проєкт додаткової угоди в якому орендодавець повідомлявся, що орендар бажає скористатися своїм переважним правом на поновлення договору та пропонує підписати додаткову угоду або надати свої пропозиції щодо умов угоди, що підтверджується квитанцією установи поштового зв`язку про прийняття поштового відправлення, опис вкладення у цінний лист та витяг з журналу реєстрації вихідної кореспонденції ПСП «Зарічне» за 2019 рік.

Згідно з проєктом додаткової угоди орендар запропонував орендарю продовжити строк дії договору на 10 календарних років з моменту державної реєстрації права оренди, викласти у новій редакції пункти 1, 2, 9, 10, 11, 13 договору, які визначають предмет та об`єкт договору, розмір та форму, строки сплати та порядок перегляду орендної плати, відповідальність за порушення.

З вказаної додаткової угоди вбачається, зокрема, що орендар запропонував орендодавцеві підвищити орендну плату з 3,0 % до 8,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Впродовж 2019 року земельна ділянка ОСОБА_1 , яка розташовується в полі № 16 загальною площею 60,55 га, була засіяна ПСП «Зарічне» насінням соняшника та на ній було зібрано урожай вказаної сільськогосподарської культури в середньому розмірі 3,69 т з 1 га, а всього 30,30 т.

21 червня 2019 року здійснено державну реєстрацію припинення іншого речового права на земельну ділянку площею 8,2139 га з кадастровим номером :02:000:1213 - права оренди земельної ділянки ПСП «Зарічне» (орендар), яке виникло на підставі договору оренди землі від 20 лютого 2009 року № 70, укладеного з ОСОБА_1 (орендодавець).

02 вересня 2019 року ПСП «Зарічне» повторно звернулося до ОСОБА_1 з листом № 227 від 30 серпня 2019 року в якому, зважаючи на продовження використання підприємством орендної земельної ділянки та відсутність листа-заперечення орендодавця протягом місячного строку з моменту закінчення строку дії договору оренди від 22 березня 2006 року, посилаючись на ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач по справі повідомив відповідача, що договір вважається поновленим на той самий строк на тих самих умовах. Разом з листом відповідачу надіслано два примірники проєкту додаткової угоди про поновлення договору на 10 календарних років на передбачених договором умовах.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

У цій справі між сторонами договору оренди землі від 22 березня 2006 року, а саме ПСП «Зарічне» (орендар за договором) та ОСОБА_1 (орендодавець за договором), виник спав стосовно його поновлення у зв`язку з закінченням 20 лютого 2019 року строку на який він був укладений.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України та ч. 9 ст. 93 ЗК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким унормовані правовідносини оренди землі в Україні являється Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-ХІV).

Відповідно до абзацу 4 розділу ХІХ Закон № 161-ХІV поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» (Закон від 05 грудня 2019 року № 340-IX), здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Враховуючи, що сторони по справі уклали договір оренди землі 20 лютого 2009 року, тобто до набрання чинності Законом України від 05 грудня 2019 року № 340-IX, то до спірних правовідносин застосовуються норми ст. 33 Закон № 161-ХІV в редакції, яка діяла на той час: «Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням».

Надалі законодавець вносив зміни до Закону № 161-ХІV, зокрема, ст. 33 виклав в редакції Закону № 3038-VI від 17 лютого 2011 року із змінами, внесеними згідно із Законом № 1533-VIII від 20 вересня 2016 року, які фактично деталізували раніше визначену процедуру поновлення договору оренди землі.

Внесені зміни передбачали таке: «По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 1 - 5 ст. 33 Закону).

У разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності (ч. 6 ст. 33 Закону).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (ч. 8 ст. 33 Закону).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді (ч. 11 ст. 33 Закону).

Зазначена додаткова угода відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що ст. 33 Закону № 161-ХІV було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені ч. 2 ст. 33 Закону № 161-ХІV) повідомити про це орендаря та надіслати проєкт додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини.

При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проєкту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проєкт додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини 1 - 5 ст. 33 Закону № 161-ХІV).

У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (ч. 6 ст. 33 Закону № 161-ХІV).

При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проєкт додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу ч. 6 Закону № 161-ХІV. І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17, від 22 вересня 2020 року у справі № 313/350/16-ц згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 Закону № 161-ХІV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проєкт додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Викладаючи у позовній заяві підстави позову, позивач посилався на те, що він, як добросовісний орендар, вжив усіх передбачених ч. 1 - 4 ст. 33 Закон № 161-ХІV з наступними змінами юридично значимих дій для реалізації свого переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, а саме: за місяць до закінчення строку дії договору надіслав орендарю лист-повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі на новий строк разом з проєктом відповідної додаткової угоди в якій, зокрема, запропонував змінити умови про орендну плату в бік збільшення її розміру. Однак, за твердженням позивача, всупереч обов`язку, встановленому ч. 5 ст. 33 Закону № 161-ХІV, відповідач жодної відповіді на його пропозицію не надав, додаткову угоду не підписав.

Далі в позовній заяві позивач посилається на те, що по закінченню строку дії договору він продовжив володіти і користуватися земельною ділянкою (засіяв її та згодом зібрав врожай), а орендар до нього вимог про повернення землі не пред`явив, тож позивач виснує, що договір є поновленим в силу припису ч. 6 ст. 33 Закону № 161-ХІV.

Позивач також вказав, що він надіслав про це повідомлення відповідачу по справі, а з ним проєкт додаткової угоди про поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, що визначені договором, але відповідач ухиляється від її укладення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного інтересу. Правові підстави позову - це визначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі диспозитивності (п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України), який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Право визначати предмет, підстави позову, відповідача у справі належить виключно позивачу і реалізується ним особисто, або через представника.

Закон не наділяє будь-кого, в тому числі суд, правом свавільно втручатися в реалізацію позивачем його процесуальними правами.

З огляду на зазначені позивачем у позовній заяві підстави позову, апеляційний суд вважає, що його позов ґрунтуються на обставинах, які передбачені частинами 1 - 6, 8, 11 ст. 33 Закону № 161-ХІV, а отже його вимоги могли стосуватися саме визнання укладеною додаткової угоди саме на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором від 22 березня 2006 року.

Натомість позивач просив суд визнати поновленим договір оренди землі та укладеною додаткову угоду до нього, направлену ОСОБА_1 разом з листом від 19 січня 2019 року (без зазначення у позовній заяві тексту додаткової угоди, про визнання укладеною якою просить позивач).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17.

У п. 67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 Суд вказав: «якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту».

У пунктах 71, 72, 76, 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц Суд вказав: «71. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частина друга статті 16 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту цивільних прав та інтересів судом, як визнання права, визнання правочину недійсним, зміна та припинення правовідношення.

72. Укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі кореспондує передбаченому пунктом 6 частини другої статті 16 ЦК України способу захисту порушеного права шляхом зміни правовідношення та відповідає підставам виникнення, припинення та зміни прав та обов`язків сторін за статтею 11 цього Кодексу.

76. Висновків про належний спосіб захисту при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди землі Велика Палата Верховного Суду дійшла також у справі № 908/299/18, вказавши у постанові від 26 травня 2020 року, що при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту.

77. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій вказаних приписів та висновків не врахували та помилково дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання договорів оренди поновленими, що фактично є констатацією судом обставин продовження орендних правовідносин, а не зміною правовідношення судом та поновленням договору в судовому порядку в розумінні статей 16 та 651 ЦК України. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин».

Як в справах № 378/596/16-ц, яку переглядала в касаційному порядку Велика Палата Верховного Суду, так і в цій справі, яка переглядається апеляційним судом в апеляційному порядку, позивачі обрали неналежний спосіб захисту своїх прав оскільки просили визнати поновленими договори оренди землі, але не виклали у прохальній частині позовної заяви конкретні умови (зміст) додаткової угоди до договору, яка могла бути підставою для державної реєстрації такого речового права, що є підставою для відмови в позові.

Крім того, з наданої позивачем копії проєкту додаткової угоди до договору оренди землі від 22 березня 2006 року, яку він надсилав відповідачу разом з листом від 19 січня 2019 року (с. 10), вбачається, що орендар пропонував орендодавцю поновити договір оренди землі на той самий строк (10 років), але поряд з цим пропонував змінити одну з істотних умов договору - розмір орендної плати.

Отже, позовна вимога про визнання укладеною додаткової угоди в редакції, яка додається до листа ПСП «Зарічне» від 19 січня 2019 року, не відповідає фактичним та правовим підставам позову, які ґрунтуються на нормі ч. 6, 8, 11 ст. ст. 33 Закону № 161-ХІV.

Виключно з підстав передбачених частинами 1 - 5, 8, 11 ст. 33 Закону № 161-ХІV позивач позов не пред`являв.

У зв`язку з цим, апеляційний суд відхиляє доводи представника позивача про те, що суд першої інстанції без виходу за межі позовних вимог міг з власної ініціативи викласти у резолютивній частині свого рішення текст додаткової угоди, надісланої позивачем ОСОБА_1 разом з листом від 19 січня 2019 року, а в разі, якщо місцевий суд цього не зробив, то суд апеляційної інстанції може змінити рішення, доповнивши його відповідним текстом цієї додаткової угоди.

Суд першої інстанції не з`ясував належним чином предмет та підстави позову, не спів ставив їх, не врахував роз`яснення Верховного Суду щодо застосування норм права чим позбавив себе можливості вирішити спір відповідно до закону й ухвалив помилкове рішення, що, відповідно до ст. 376 ЦПК України,є підставою для скасування оскаржуваного рішення й ухвалення нового про відмову в позові в цілому.

Про судові витрати

Згідно з п.п. «в» ч. 4 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд ухвалює у справі нове рішення про відмову в задоволенні усіх позовних вимог, то судові витрати позивача покладаються на нього, а витрати відповідача по сплаті судового збору за подання до суду апеляційної скарги в сумі 1362,00 грн (с. 182) присуджуються йому з позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Мазуренко Наталія Юріївна, задовольнити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства «Зарічне» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору відмовити.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Зарічне» на користь ОСОБА_1 компенсацію сплаченого відповідачем судового збору за подання до суду апеляційної скарги в сумі 1362,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий (підпис) О. Л. Карпенко

Судді (підпис) А. М. Головань

(підпис) С. М. Єгорова

Згідно з оригіналом.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду О. Л. Карпенко