Справа № 331/4579/21
Провадження № 2-зз/331/20/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року місто Запоріжжя

Жовтневий районного суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Антоненко М.В. при секретарі Федоровій К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна, про визнання недійсним договору дарування квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в якому зазначено, що в провадженні Жовтневого районного суду знаходиться цивільна справа № 331/4579/2І за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири б/н від 30.06.2021р. посвідченного приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. за реєстраційним № 1387.

26.08.2021р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було постановлено ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову по цивільній справі № 331/4579/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири б/н від 30.06.2021р. посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. за реєстраційним № 1387.

Позивач вважає ухвалу Жовтневого районного суду від 26.08.2021р. про забезпечення позову по справі № 331/4579/21 такою, що підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні було неправильно установленні обставини, які мають значення для справи, що привело до порушення норм матеріального права.

Ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки позовні вимоги немайнового характеру не підлягають забезпеченню шляхом накладання арешту на майно. Бо в разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20.

Відповідно до Пленуму ВСУ Постанова від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного законадавства при розгляді заяв про забезпечення позову" згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Позивач у своєї заяві вказала, що позов немайнового характеру та сплатила судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Крім цього, позивач ОСОБА_2 стверджує, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 40,97 кв.м, житлова площа 20,2 кв.м., є спільним майном подружжя, але це не відповідає дійсності, так як цю квартиру їй було подаровано за договором дарування відповідачем ще 30.11.2010р., посвідченого приватним нотаріусом О.С. Швецовою, реєстраційний номер 4151.

За час шлюбу відповідач і позивач нерухоме майно не купували, тому відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України не мають режиму спільної сумісної власністі на нерухомість.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Таким чином, ця спірна квартира не може бути спільним майном подружжя.

Позивач ОСОБА_2 стверджує, що вона та відповідач уклали договір поділу спільного майна подружжя за яким вона начебто дарувала відповідачу їх спільне майно (що спростовується договором дарування від 30.11.2010р., посвідченого приватним нотаріусом О.С. Швецовою, реєстраційний номер 4151), та отримує 45 000 доларів США компенсації за квартиру.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 СК України право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя:

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловіковізі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Недодержання сторонами правочину вимоги закону про його обов`язкове нотаріальне посвідчення, тягне за собою визнання такого правочину нікчемним.

Як зазначено у ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), визнання судом такого правочину недійсним не вимагається.

Також, позивач не вказує на обсяг майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя і яке само майно залишено позивачу загальною вартістю 45 000 доларів США виходячі із рівност ічасток при поділі майна подружжя відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України. І на підставі чого позивач намагається отримати компенсацію відступивши від засади рівностічасток у розумінні ч. 2 ст. 70 СК України.

Посилаючись на вищенаведені обставини, відповідач ОСОБА_1 просить суд скасувати заходи забезпечення позову у цивільній справі № 331/4579/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору дарування квартири б/н від 30.06.2021р. посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. за реєстраційним № 1387, а саме арешт та заборону відчуження нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 40,97 м.кв., житлова 20 кв.м.

Перевіривши вказані доводи відповідача ОСОБА_1 , вивчивши матеріали, які додані до заяви, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України,суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 331/4579/21 від 26.08.2021р. накладено арешт та заборонити відчуження нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 40,97 кв.м., житлова площа 20,2 кв.м.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18 (провадження N 14-729цс19) вказано, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі N 753/22860/17 (провадження N 14-88цс20) зазначено, що "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване

припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати,

Що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору;

Можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

Встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири.

Як слід з пояснень учасників процесу, між сторонами дійсно виник спір з приводу нерухомого майна, зокрема, в заяві про скасування заходів забезпечення позовів, ОСОБА_1 вказує на те, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_3 не є спільним майном подружжя, так як цю квартиру йому було подаровано за договором дарування відповідачем.

Накладений 26.08.2021р. судом арешт на спірну квартиру в повному обсязі забезпечує належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а скасування арешту - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання, з огляду на можливе відчуження квартири відповідачем ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходив з того, що існує реальна загроза істотного ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі його доведеності.

Зазначене майно може бути продано або якимось іншим чином відчужене, що в подальшому призведе до не виконання рішення суду та порушення прав позивача.

Оскільки власник квартири ОСОБА_1 внаслідок накладення на неї арешту жодним чином не обмежений в реалізації своїх житлових прав (права проживання, користування квартирою), суд забезпечив в даному провадженні як збалансованість інтересів сторін, так і можливість ефективного захисту прав позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Суд вважає помилковим посилання ОСОБА_1 на постанову КЦС ВС від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20, з огляду на наступне.

Так, у справі № 755/5333/20 арешт було накладено на майно особи, яка не є відповідачем.

Крім цього, Верховний Суд зазначив, що такий захід забезпечення позову як арешт майна не відповідає змісту порушеного права, та не є співмірним із заявленими вимогами в справі, оскільки в разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню.

Але, вказані правовідносини не є подібними з огляду на те, що в справі № 755/5333/20 Верховний Суд спростував доводи, викладені в рішеннях судів щодо відповідності арешту майна, яке є предметом іпотеки, змісту порушеного права, та його співмірність із заявленими вимогами в цій справі.

В даному провадженні суд виходить з того, що арешт спірної квартири забезпечить збалансованість інтересів сторін, так і можливість ефективного захисту прав позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Швецова Оксана Сергіївна, про визнання недійсним договору дарування квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: М.В. Антоненко