ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7717/21 Справа № 189/128/21 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко І. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макаров М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2021 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2021 року акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі АТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що між АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 17 грудня 2013 року було укладено договір б/н, відповідно до умов якого, останній отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначали, що ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві.

Вказували, що відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, у зв`язку із чим в подальшому кредитний ліміт було збільшено до 24 000 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 допустив порушення взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 09 листопада 2011 року виникла заборгованість у загальному розмірі 59 176,47 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 41 012,72 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 18 163,75 грн., просили суд ухвалити рішення, яким стягнути заборгованість за кредитним договором без номеру від 07 грудня 2013 року, станом на 09 листопада 2020 року, у загальному розмірі 59 176,47 грн.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість станом на 09 листопада 2020 року за кредитним договором № б/н від 17 грудня 2013 року в розмірі 41 012,72 грн, що становить тіло кредиту та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 18 163,75 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю та пропуском строку позовної давності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що анкета-заява не містить істотних умов договору споживчого кредиту, окремо про умови кредитування споживача повідомлено не було, при цьому, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи йому для ознайомлення не надавалися та ним не підписувалися. Крім того, вказує, що оскільки вказані банківські документи ним підписані не були, підстави вважати їх невід`ємною частиною договору відсутні. Зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано первинних банківських документів на підтвердження позовних вимог банку. Анкета-заява не містить відомостей про видачу кредиту, даних кредитної картки, її виду та строку дії, а лише особисті дані та підпис відповідача. Вказує, що станом на березень 2018 року у відповідача перед банком вже була наявна заборгованість. Зазначає, що до вказаних правовідносин підлягає застосуванню строк позовної давності.

АТ КБ ПриватБанк надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2021 року залишити без змін, посилаючись на те, що 17 грудня 2013 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, та 16 березня 2018 року за допомогою власноручного цифрового підпису окремо підписано паспорт споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування, кредитний ліміт, строк кредитування, річну процентну ставку за користування кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо. Після підписання паспорту споживчого кредиту відповідач отримав кредитні картки із номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , що підтверджується банківською випискою, яка є первинним банківським документом та фотографіями відповідача із картками у руках. Вказує, що відповідач користувався сервісом Миттєва розстрочка за яким придбав багато товарів. Зазначає, що Миттєва розстрочка - це споживчий кредит, який надається в межах встановленого ліміту шляхом зарахування коштів на картку із процентною ставкою на місяць 2,9 % від загальної суми договору під час кожного платежу, перший внесок відсутній, кредит погашається шляхом поповнення відкритого кредитного рахунку або встановленням регулярного платежу з картки на погашення кредиту, при цьому при внесенні платежу в рахунок кредитних коштів буде стягуватися додаткова комісія 4%. Оскільки відповідач самостійно не вносив кошти на погашення заборгованості, то заборгованість за даною послугою погашалася банком за рахунок овердрафту встановленого на кредитну картку у зв`язку із чим заборгованість за тілом кредиту може бути більшою за встановлений кредитний ліміт.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі 59 176,47 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 грудня 2013 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву.

Відповідно до заяви, позичальник підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.21).

В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту від 16 березня 2018 року, відповідно до якого визначені основні умови кредитування за кредитними картками Універсальна та Універсальна ГОЛД, інформація щодо строку кредитування, типу та розміру процентної ставки, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит тощо (а.с.22-23).

Станом на 09 листопада 2020 року виникла заборгованість у загальному розмірі 59 176,47 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 41 012,72 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 18 163,75 грн.

Задовольняючи позов АТ КБ ПриватБанк, суд першої інстанції виходив з того, що 17 грудня 2013 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, та 16 березня 2018 року за допомогою власноручного цифрового підпису окремо підписано паспорт споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування. Після підписання паспорту споживчого кредиту відповідач отримав кредитні картки із номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , що підтверджується банківською випискою, яка є первинним банківським документом та фотографіями відповідача із картками у руках. За таких обставин, суд першої інстанції зазначав про відсутність будь-яких сумнівів отримання та використання відповідачем кредитних коштів. Вказує, що ненадання банком оригіналу анкети-заяви від 17 грудня 2013 року саме по собі не свідчить про неукладення між сторонами кредитного договору, враховуючи, що відповідачем не заявлялися вимоги про визнання кредитного договору недійсним чи неукладеним, не спростовувся факт його підписання. Таким чином, вважав, що факт отримання кредиту, його використання та наявність заборгованості позивачем доведена, при цьому підстав для застосування строку позовної давності суд не знайшов, оскільки строк дії кредитних карток на момент звернення до суду банку не сплинув, відповідачем було вчинено дії, що переривають строк позовної давності, зокрема здійснено платіж 01 листопада 2019 року на суму 2 000 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження своїх позовних вимог було надано суду виписку по рахункам, розрахунок заборгованості, паспорт споживчого кредиту та анкету-заяву, у якій зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність (а.с.6-12,13-18,21,22-23).

При цьому, в анкеті-заяві від 17 грудня 2013 року відсутні дані про те, який тип картки виявив бажання оформити ОСОБА_1 , зокрема строк її дії, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, розмір процентів за прострочення виконання зобов`язання, пені та штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту тощо.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за простроченими відсотками, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витягом з Умов

та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника)

і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг

з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови

та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі

№ 6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин (17 грудня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02 лютого 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які надав банк, відповідач розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131 цс 19.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що підписуючи анкету-заяву відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а отже виявив згоду на укладення кредитного договору, проте Умови та Правила надання банківських послуг, витяг з тарифів банку, не містять підпису ОСОБА_1 , тому відсутні підстави вважати, що останній був ознайомлений із ними.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що усі істотні умови кредитного договору були передбачені та погоджені в паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем 16 березня 2018 року за допомогою власноручного цифрового підпису, колегія суддів зазначає наступне.

Так, паспорт споживчого кредиту від 16 березня 2018 року не підтверджує домовленості між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 про істотні умови кредитного договору, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, відсутні дані щодо фактичного ліміту, річна процентна ставка обчислена на основі припущення.

Відповідно до змісту розділу 4 вказаного паспорту, обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

При цьому паспорт споживчого кредитом передбачає умови кредитування для кредитних карток «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», проте, з його змісту не вбачається, умови якої саме кредитної картки були погоджені з відповідачем.

Крім того, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що наведена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 31 березня 2018 року (а.с.23-зворот), тобто чинність цих умов тривала протягом 15 днів, з дати надання надання інформації 16 березня 2018 року до 31 березня 2018 року. Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Таким чином, даний документ неможливо визнати належним доказом досягнення між сторонами згоди на укладення кредитного договору та погодження всіх його істотних умов, зокрема стосовно розміру отриманого кредиту, розміру відсоткової ставки за користування кредитом, порядок погашення кредиту, розмір щомісячного платежу, розмір неустойки, оскільки наявна у ньому інформація є попередньою та містить два типи кредитного продукту без зазначення, який саме з них обирає позичальник.

Крім того, звертаючись до суду з дійсним позовом, банк просив стягнути на свою користь заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 41 012,72 грн., при цьому заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня, в той час як, в підписаних відповідачем документах відсутня регламентація складових частин поняття «прострочене тіло кредиту», яке згідно системного аналізу положень Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та ч.1 ст.1054 ЦК України за своєю суттю є завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не, власне, надані позичальнику в користування кошти, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочене тіло кредиту є складовою частиною саме фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, а тому заборгованість за простроченим тілом кредиту та нараховані на зазначену суму відсотки до стягнення не підлягають.

Крім того, факт того, що заборгованість за простроченим тілом кредиту є не тільки фактично отриманими позичальником кошти, а й відсотки, неустойка, а також автоматичне списання банком коштів за сервісом Миттєва розстрочка підтверджується випискою по картковому рахунку та підтверджується банком у відзиві на апеляційну скаргу.

В той же час, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять відомостей щодо укладення кредитних договорів на купівлю товарів у розстрочку та підписання сторонами кредитних договорів Миттєва розстрочка із узгодженням можливості щомісячного списання заборгованості за рахунок кредитного ліміту.

Щодо посилань апелянта не необхідність застосування до вказаних позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності, колегія суддів зауважує, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №509/3589/16-ц (провадження №61-16895св18).

Таким чином, зважаючи на те, що заборгованість за фактично отриманими відповідачем коштами відсутня, прострочена заборгованість за тілом кредитом складається із відсотків, неустойки та автоматичного списання за сервісом Миттєва розстрочка, що договором не передбачено та сторонами додаткового не погоджено, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення заборгованості на користь банку є безпідставним та підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 на користь останнього підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 3 405 грн. з позивача АТ КБ ПриватБанк.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.