Провадження №2/447/498/21
Справа №447/1714/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

30.09.2021 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у судовому засіданні у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу.

Процесуальні дії у справі.

01.06.2021 ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з останнього понесені витрати з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу у розмірі 6 638,53 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Гірською сільською радою Миколаївського району Львівської області. Рахунки на оплату житлово-комунальних послуг приходять на ім`я позивачки, однак іншими співвласниками вказаної квартири є відповідач ОСОБА_2 та спільний син сторін ОСОБА_3 , який там не проживає. У вищевказаній квартирі проживають лише позивач та відповідач. Кошти за надані комунальні послуги сплачує лише позивачка, відповідач відмовляється сплачувати кошти за такі чи в добровільному порядку відшкодувати витрати за комунальні послуги, тому позивач змушена звернутися до суду про стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу у межах строків позовної давності за період 2019-2021 років.

09.06.2021 до суду надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою від 14.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання у справі. Крім цього, відповідачу надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Ухвалу суду від 14.06.2021 позивач отримала 29.06.2021, про що свідчить її розписка на супровідному листі, наявному у матеріалах справи (а.с. 74).

Ухвалу суду від 14.06.2021, копію позовної заяви, доданих до неї документів відповідач отримав 27.08.2021, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 78).

17.09.2021 на адресу суду надійшла заява відповідача, у якій він зазначив, що не буде присутнім у судовому засіданні. Вказав, що 11 років не користується газом (не готує їжу), використовує такий лише в опалювальний період для обігріву кімнати. Кім цього, позивачка мала вигоду за сплату комунальних послуг у зв`язку з отриманням субсидії, проте, після влаштування на роботу втратила таку допомогу.

30.09.2021 позивач подала до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (одноквартирний будинок), виданого 31.05.2001 Гірською сільською радою, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової в рівних долях власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 67).

12.10.2010 рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі №2-1153/2010 р. шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а.с. 69).

Відповідно до довідки №585 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування, виданої 12.05.2021 старостою Гірського старостинського округу Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, у квартирі АДРЕСА_1 , до складу сім`ї зареєстрованих за даною адресою входять двоє осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 68).

Предметом спору у справі є стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу у період за січень 2019 року травень 2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, за вищевказаний період позивачкою за надані житлово-комунальні послуги, а саме: за спожиту електричну енергію, за спожитий природний газ та надані з розподілу природного газу, вивіз сміття, з вирахуванням отриманої субсидії, було сплачено 13 277,07 грн. Вказане підтверджується копіями квитанцій та довідок (а.с. 7-66).

Тобто, позивачка є особою, яка сплачує комунальні послуги з метою утримання вищевказаного об`єкта нерухомого майна.

Відповідач ОСОБА_2 за час проживання в квартирі, зокрема, у період за січень 2019 року травень 2021 року, не оплачував житлово-комунальні послуги, доказів, які б підтверджували інше або спростовували б доводи позивача відповідачем надано не було.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13.03.2019 у справі №521/3743/17-ц, провадження №61-26462св18, від 19.08.2020 у справі №703/2200/15-ц, провадження №61-7289св20 та від 15.04.2021 у справі №638/5001/17, провадження №61-18650св20.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надані позивачкою квитанції про здійснення нею оплати за отримані комунальні послуги свідчать про сплату нею за послуги за період з січня 2019 року по травень 2021 року (а.с. 7-66).

Доводи відповідача, викладені у його заяві (а.с. 79) є неспроможними, оскільки суперечать вимогам ч. 1 ст. 322 ЦК України.

При цьому, доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України щодо неправильності складеного позивачкою розрахунку з оплати житлово-комунальних послуг відповідачем не надано, інший розрахунок, який б спростовував нараховані суми сплачених житлово-комунальних послуг суду також не надано, відтак, розрахунок наданий позивачкою, в обґрунтування якого надано копії квитанцій та довідок, визнаються судом як належні та достовірні докази.

За таких обставин, суд вважає що вимоги позивачки про стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу підтверджені належними та допустимими доказами.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст. 4, 77, 78, 81, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 15, 16, 322, 360, 526, 544 ЦК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу у розмірі 6 638 (шість тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: невідомо.

Повний текст рішення складено 11.10.2021.

Суддя Головатий А.П.