справа № 754/8571/20 головуючий у суді І інстанції Скрипка І.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 153 780 грн. 38 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають від шлюбу неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 28 жовтня 2011 року встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю. Станом на 2011 рік відповідач не надає жодної допомоги, заборгованість по аліментам складає 18 470 грн. Протягом десяти років відповідач не бачив сина, не приймав участі у вихованні, незважаючи на наявність виконавчого провадження, сплачував від 400 грн. до 1 000 грн., хоча мав дохід, приховував своє фактичне місце проживання. На даний час на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі ј частини від всіх його доходів. Відповідач ухиляється від виконання рішення про стягнення аліментів, не виконує свої зобов`язання зі сплати аліментів десять років, хоча він здоровий, працездатний, користується автомобілем, придбав земельну ділянку, інших утриманців не має, приховує свої доходи та місця роботи від виконавчої служби.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2009 року по 01 липня 2020 року в розмірі 30 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач під час утворення боргу по сплаті аліментів з 2009 по 2020 роки придбав нерухоме та рухоме майно. Відповідач не надав пояснення щодо придбання майна у період утворення заборгованості по аліментах, а також доказів утримання інших осіб. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини у несплаті аліментів. Суд не навів аргументів, яким чином впливає утримання інших осіб на спроможність відповідача сплатити аліменти на дитину за умови придбання значного майна за цей період. Відповідач не надав доказів, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, та свідомо ухилявся від сплати аліментів. Відповідач сплатив борг виключно задля уникнення реалізації майна з прилюдних торгів через виконавчу службу. Причина сплати аліментів не має ніякого відношення до намірів батька утримувати дитину та свідомої сплати заборгованості через припинення тимчасових фінансових негараздів в доходах. Суд незаконно встановив обставини справи без належних доказів з боку відповідача та зменшив розмір неустойки (пені) за несплату аліментів з урахуванням недоведеного матеріального та сімейного стану платника аліментів, в результаті безпідставно врахував розмір його «незначних» доходів та наявність на утриманні дитини та інших. Сплата заборгованості по аліментах вже після пред`явлення позову до суду не звільняє боржника від відповідальності у вигляді неустойки (пені) за несвоєчасну їх сплату за минулий період, тобто, прострочення виконання зобов`язань зі сплати аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що він сплатив заборгованість, не будучи обізнаним про винесення постанови чи подання позовної заяви. Спір стосується саме стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, а тому не передбачено обов`язку суду встановлювати походження грошових коштів. Під час купівлі земельної ділянки використовувалися кошти, зароблені не лише чоловіком, а й дружиною.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27 липня 2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ в місті Києві відкрито виконавче провадження № 13912144 з виконання виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва № 1791 від 29 квітня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи з 26 лютого 2009 року і до повноліття дитини.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенковою О.В., за вказаним виконавчим документом станом на липень 2020 року ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 153 780 грн. 38 коп.

Відповідно до постанови державного виконавця від 01 липня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості 157 855 грн. 74 коп., що складає 78 927 грн. 87 коп.

Згідно листів державного виконавця від 13 січня 2021 року, 20 липня 2020 року ОСОБА_2 сплачено в повному обсязі кошти в розмірі 236 783 грн. 61 коп. та перераховано стягувачу, з яких: 157 855 грн. 74 коп. - борг по аліментам станом на 01 липня 2020 року та штраф в розмірі 50 % від суми заборгованості, що складає 78 927 грн. 87 коп. Станом на 13 січня 2021 року аліменти боржником сплачуються, заборгованість відсутня.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вважав за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до 30 000 грн., враховуючи майновий та сімейний стан відповідача, розмір його доходів, наявність на його утриманні малолітньої дитини 2012 року народження.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, що містяться у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просила стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 153 780 грн. 38 коп. Суд першої інстанції задовольнив позов частково, зменшивши розмір неустойки (пені) до 30 000 грн. з урахуванням майнового та сімейного стану відповідача, розміру доходів та наявності на його утриманні малолітньої дитини.

Разом з тим, стягуючи кошти з відповідача у зазначеному розмірі, суд першої інстанції не врахував наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість у відповідача зі сплати аліментів утворилася у період з 01 лютого 2009 року по 01 липня 2020 року. Маючи заборгованість по аліментах, 14 липня 2015 року ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку вартістю 342 000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу, який доданий самим відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу.

Тобто, маючи заборгованість по аліментах, відповідач вчиняв дії, спрямовані на набуття у власність нерухомого майно. Відповідач вказує, що земельна ділянка придбана за спільні кошти подружжя, без виділення часток у часті у купівлі. Однак, вказана обставина не свідчить, що відповідач не брав фінансової участі у придбанні майна.

Вказуючи на наявність на утриманні інших осіб, відповідач не надав доказів на підтвердження зазначених обставин.

За таких обставин, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що майновий та сімейний стан відповідача є таким, що дає підстави для зменшення неустойки по аліментах.

Утримання відповідачем дитини від іншого шлюбу не звільняє його від відповідальності за несплату аліментів та не є підставою для зменшення розміру неустойки, за умови встановленого факту придбання ним нерухомого майна.

У постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі № 316/639/18 зазначено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказував на те, що 17 липня 2020 року ним було здійснено погашення заборгованості на загальну суму 253 138 грн. 18 коп., яка складалася з загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 09 липня 2020 року і станом на момент звернення до суду з позовом розмір заборгованості по аліментах становив 153 780 грн. 38 коп.

Сплата аліментів та у зв`язку з цим зменшення розміру заборгованості після пред`явлення позову не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення сплати аліментів та зменшення її розміру.

Сплата заборгованості по аліментах мала місце вже після того, як позивачем була нарахована пеня.

Водночас, відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на липень 2020 року ОСОБА_2 мав заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 153 780 грн. 38 коп.

Оскільки відповідальність платника аліментів за їх прострочення обмежується 100 відсотками заборгованості, яка існувала станом на липень 2020 року, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, на який має право позивач, становить 153 780 грн. 38 коп.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції вірно врахував приписи абзацу 2 ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до яких у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Постановою державного виконавця від 01 липня 2020 року з відповідача на користь позивача стягнуто штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості 157 855 грн. 74 коп., що складає 78 927 грн. 87 коп.

Отже, сума пені за несвоєчасну сплату аліментів буде становити 74 852 грн. 51 коп. (153 780,38 - 78 927,87).

У зв`язку з зазначеним, рішення суду першої інстанції у силу вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права з прийняттям постанови по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Про неспівмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, та значенням справи для сторони ОСОБА_2 не заявляв.

На користь позивача з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (48,7 %), а саме у розмірі 2 435 грн.

При подачі позовної заяви та апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у загальному розмірі 2 102 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору, у дохід держави з відповідача стягненню підлягає судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 1 023 грн. 67 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 червня 2021 року скасувати та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 74 852 (сімдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві) гривні, 51 копійка та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 435 (дві тисячі чотириста тридцять п`ять) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 023 (одна тисяча двадцять три) гривні, 67 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.