Провадження № 2/760/3521/21
26 жовтня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді - Букіної О.М.,
при секретарі - Конішевського Б.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики та звернення стягнення на предмет застави,-
У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала вищезазначена справа.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.

20.07.2021 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про стягнення понесених витрат на правничу допомогу на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України у розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні до стадії судових дебатів було заявлено про те, що буде подано заява про стягнення витрат на правову допомогу після ухвалення рішення у справі.

Просив заяву задовольнити.

Відповідачами у встановлений законом термін клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами подано не було.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. 26.10.2021 року представником позивача було подано заяву про розгляд справи за його відсутності у якій останній просив суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідачі у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд вважає за можливе провести розгляд поданої заяви за відсутності сторін на підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2,3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2021 у судовому засіданні під час судових дебатів представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було зроблено усну заяву про надання протягом 5 днів після ухвалення рішення доказів про розмір витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, що 01.02.2019 між адвокатським об`єднанням «Тарновецький та партнери» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги № 11/19 який діє до його належного виконання (а.с. 44-45).

Відповідно до п. 3.2 даного договору сторони погодили, що розмір гонорару становить 50 000,00 грн.

Відповідно до копії платіжного доручення № TR.23432 від 16.07.2021 року ОСОБА_1 сплатив АО «Тарновецький та партнери» грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги № 11/19 від 16.07.2021 року (а.с. 167).

Як вбачається із акту про надання правової допомоги від 15.07.2021 року, АО «Тарновецький та партнери» була надана ОСОБА_1 наступна правова допомога: ознайомлення з документами та визначення правової позиції у справі про стягнення грошових коштів за договором позики від 15.12.2016 року укладеного між Клієнтом і ОСОБА_3 - 10 000,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви про стягнення грошових коштів за договором позики від 15.12.2016 року укладеного між Клієнтом і ОСОБА_3 - 20 000,00 грн.; участь у судових засіданнях Солом`янського районного суду м. Києва при розгляді справи № 760/32818/19, підготовка процесуальних документів у цивільній справі № 760/32818/19 - 20 000,00 грн. (а.с. 168).

Разом з цим, суд вважає, що частина послуг наведених в акті про надання правової допомоги від 15.07.2021 року, зокрема ознайомлення з документами та визначення правової позиції у справі про стягнення грошових коштів за договором позики від 15.12.2016 року укладеного між Клієнтом і ОСОБА_3 - 10 000,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви про стягнення грошових коштів за договором позики від 15.12.2016 року укладеного між Клієнтом і ОСОБА_3 - 20 000,00 грн. є поєднаними послугами вартість яких в загальному розмірі може скласти 20 000,00 грн.

За вказаних вище обставин, суд вважає за необхідне зменшити розмір вартості наданої правової допомоги до 40 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається із рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2021 року, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову в частині вимог до відповідача-1.

За таких обставин, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

Виходячи з викладеного вище, заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

В іншій частині поданої заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : О.М. Букіна