Провадження № 2/638/2431/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Подосокорської А.О.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Споживчий кооператив «ЖБК Нове містечко» усунення перешкод у користуванні приміщеннями загального призначення,-

ВСТАНОВИВ:

14.08.2020 до Дзержинського районного суду міста Харкова звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні приміщеннями загального призначення, який уточнив 02.02.2021. В обґрунтування позову зазначено, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Власник квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться у тому ж будинку ОСОБА_4 самочинно відгородив біля квартири частину коридору загального користування шляхом встановлення у ньому цегляної перегородки, без згоди позивача, як співвласника багатоквартирного будинку. Коридор, який відгородив ОСОБА_4 є місцем загального користування та допоміжним приміщенням будинку. Відповідач без відповідних дозволі компетентних органів перепланував частину спільного коридору. У зв`язку з чим ОСОБА_3 просить, з у рахуванням уточнених позовних вимог, зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у здійснені права користування та розпорядження спільним місцем користування - коридором, шляхом демонтажу за власний рахунок самочинно збудованого тамбуру та металевих дверей біля квартири АДРЕСА_3 . Стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн та витрати зі сплати судового збору.

02.10.2020 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження у справі.

26.10.2020 представником позивача ОСОБА_3 - адвокатом Лебединської І.С. подано клопотання про долучення доказів до справи, а саме відповіді №5, №8 від 21.07.2020 та від 11.08.2020 відповідно СК «ЖБК Нове містечко».

02.12.2020 представником відповідача ОСОБА_4 - адвокатом Гринько К.В. подано відзив, у якому зазначено, що проти позову заперечує. При здійсненні будівництва відповідач жодним чином не порушив пожежних норм, тамбур збудований з негорючих матеріалів, відповідно до норм пожежної безпеки. Позивачем не зазначено будь- які відомості про конкретизацію порушення його прав, чи то неможливості вільного проходу від сходів до власної квартири, чи то неможливості транспортування у квартиру великих речей, не зазначені будь- які перешкоди створені відповідачем особисто позивачу у результаті установленої тамбурної перегородки. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволені позову та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

11.03.2021 представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Гринько К.В. подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме згоду від 25.01.2018 на переобладнання приміщення тамбуру.

11.03.2021 представником позивача ОСОБА_3 - адвокатом Лебединської І.С. подано додаткові пояснення, у яких представник позивача посилається на висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах та просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3

26.03.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова, задоволено клопотання представника позивача, витребувано зі споживчого кооперативу «ЖБК Нове містечко»: дані про те, чи знаходиться житловий будинок за адресою АДРЕСА_4 на балансі ОСББ «Изумрудний город». Якщо ні, то у кого (якої юридичної особи) на балансі знаходиться житловий будинок за адресою АДРЕСА_4 на балансі; дані про те, чи створювались об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_4 ; дані про те, на кого покладено обов`язки по триманню та управлінню житловим будинком, контроль за додержанням громадянами правил користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_4 .

09.09.2021 СК «ЖБК Нове містечко», на виконання ухвали суду про витребування доказів, надано копії листів - відповідей.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явився, уповноважив адвоката Лебединську І.С. представляти його інтереси.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити, з підстав, викладених у ньому, у поясненнях.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, уповноважив адвоката Ус М.В. представляти його інтереси.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (позивач у справі) є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору викупу нерухомого майна від 12.05.2017, який зареєстрований в реєстрі за №1075.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майні №217546076 від 23.07.2020 підтверджується, що власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 (відповідач у справі).

Отже, судом встановлено, що квартира позивача ОСОБА_3 та квартира відповідача ОСОБА_4 знаходяться на одному поверсі.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами у судовому засіданні, ОСОБА_4 облаштував у спільному місці користування - коридорі тамбур та металеві двері біля квартири АДРЕСА_3 .

Листом Департаменту територіального контролю виконавчого комітету ХМР від 02.06.2020 №7821/0/226-20 повідомлено, що в єдиному реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівельних об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання відсутня інформація щодо надання дозволу на переобладнання та перепланування, зміни плату приміщень загального користування на другому поверсі багатоквратирного будинку за адресою АДРЕСА_4 .

16.06.2020 №я-1-176/о/185-20 адміністрація Шевченківського району Харківської міської ради повідомила, що житловий будинок АДРЕСА_4 знаходиться на балансі ОСББ «Изумрудний город» (мовою оригіналу).

З копії відповіді СК «ЖБК Нове містечко» від 30.06.2020 №3 вбачається, що власник квартири АДРЕСА_3 не звертався до споживчого кооперативу зі зверненням про дозвіл на встановлення перегородки біля своїх дверей.

З наданої копії поверхового плану будинку з технічного паспорту будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_4 вбачається, що первісне планування будинку не передбачало облаштування тамбуру і дверей до квартири АДРЕСА_3 .

17.07.2020 СК «ЖБК Нове містечко» проведено обстеження житлового будинку за адресою АДРЕСА_4 та складено акт обстеження, виявлено порушення , а саме зведення тамбуру біля квартири АДРЕСА_2 . У зв`язку з чим комісія дійшла висновку про направлення власнику квартири АДРЕСА_3 повідомлення з вимогою негайно вжити заходів щодо повернення приміщення до свого попереднього стану. 20.07.2020 направлено припис з вимогою негайно вжити заходів до повернення приміщень у попередній стан.

З наданої відповідачем ОСОБА_4 копії згоди, вбачається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не заперечують та надають згоду на використання місця загального користування, а саме встановлення власником квартири перегородки (тамбуру) на другому поверсі, біля квартири АДРЕСА_3 .

Проте, в зазначеній «згоді» відсутні підпис позивача ОСОБА_3 .

За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з додатком «Б» до ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», затверджених наказом Держбуду України від 18 травня 2005 року № 80, підсобні приміщення багатоквартирного житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, комори, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти тощо).

Відповідно до пункту 1.3 рішення Конституційного суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 у справі № 1-2/2004 питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Відповідно до ст. ст. 13,41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Разом із цим, власність зобов`язує та вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності інших громадян.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до частини першої-другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 ст. 382 ЦК України встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Отже, допоміжні (підсобні) приміщення, якими, зокрема, є коридор, що призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, не підлягають приватизації, не можуть бути поділені та виділені власнику квартири у багатоквартирному житловому будинку.

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків.

Предметом зазначеного позову є усунення перешкод у користуванні коридором, шляхом демонтування перегородки, дверей та приведення приміщення у первісний стан.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Право власності особи може бути захищено лише у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи невизнання.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник, за правилами цієї статті, може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Таке право забезпечується йому за допомогою негаторного позову.

Підставою для подання такого позову є вчинення третьою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідачів у створенні позивачу перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення.

У зв`язку з тим, що у ОСОБА_4 відсутні дозвільні документи на переобладнання та не отримано згоди всіх співвласників багатоквартирного будинку на переобладнання коридору, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України судом, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, враховано позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №642/4911/2016, від 31.10.2019 у справі №490/940/17.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

За правилами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат, які понесені ним у зв`язку з отриманням професійної правничої допомоги.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У Рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги позивачем ОСОБА_3 надано копію договору про надання правової допомоги від 18.05.2020, укладену між адвокатом Лебединською І.С. та ОСОБА_3, додаткову угоду до договору про надання адвокатом правової допомоги від 18.05.2020, копію квитанції до прибуткового ордера №14 від 18.05.2020, згідно якої від ОСОБА_3 прийнято 7000 грн на виконання умов договору про надання правової допомоги, розрахунок суми судових витрат, які позивач ОСОБА_3 поніс та очікує понести, акт приймання - передачі до договору про надання правової допомоги від 18.05.2020.

Аналізуючи підстави для задоволення вимог позивача ОСОБА_3 щодо стягнення судових витрат у розмірі 7000 грн, суд враховує, що з огляду на зміст та обсяг проведеної роботи така робота, вимагала від адвоката витрат часу в обсязі, визначеному в акті виконаних робіт.

Так, адвокатом Лебединською І.С. було підготовлено та направлено як від свого імені та від імені позивача запити та заяви до Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, голові правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, СК «ЖЮБ «Нове містечко», Інспекції державного архітектурного - будівельного контролю. Кожен запит та заява адвокатом мотивовані, в них міститься посилання на норми діючого законодавства та правила. У судовому засіданні адвокатом заявлено клопотання про витребування додаткових доказів, які вона не змогла отримати самостійно, подано уточнену позовну заяву, додаткові пояснення. Також адвокатом проведено аналіз судової практики, а саме судових рішень Верховного Суду. Судом позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі, на підставі наданих доказів стороною позивача.

Суд приходить до висновку, що заявлений представником позивача перелік виконаних робіт, пов`язаних з підготовкою та участю у розгляді справи, повною мірою узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд вважає за можливе визначити розмір витрат, що підлягає відшкодуванню, виходячи з критерію їх розумної необхідності.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат у розмірі 7000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, 13,41 Конституції України, ст. ст. 319,328,369,382,386,391 ЦК України, Правил користування приміщеннями житлових будинків, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Споживчий кооператив «ЖБК Нове містечко» усунення перешкод у користуванні приміщеннями загального призначення - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні спільним місцем користування - коридором, шляхом демонтування тамбуру та металевих дверей біля квартири АДРЕСА_3 , за рахунок ОСОБА_4 та привести вказане приміщення в первісний стан.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачену суму судового збору у розмірі 840,80 грн, витрати понесені у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 7000 (сім тисяч) грн, а всього 7840 (сім тисяч вісімсот сорок) грн 80 коп.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.10.2021.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_6 , фактично проживає АДРЕСА_7 .

Відповідач - ОСОБА_4 , зареєстрований АДРЕСА_8 .

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД