Справа № 276/175/18
Провадження по справі №2/276/99/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М., з участю:

секретаря судового засідання Процюк О.В.,

представника позивача Забігайло Л.В. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Житомирського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь кошти в сумі 10948,86 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна, в період з 29.09.2009 року по 23.09.2010 року отримала допомогу по безробіттю в сумі 4531,99 грн, а за період з 24.11.2011 року по 17.11.2012 року - в сумі 6416,87 гривень. Вважає, що ОСОБА_2 безпідставно отримала вказану допомогу, оскільки не повідомила про те, що одержує пенсію по інвалідності.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду від 25.07.2018 року відкрито провадження у справі.

25.10.2018 року відповідачем подано відзив, в якому вона заперечила проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що кожного разу при зверненні до центру зайнятості надавала всі необхідні документи, в тому числі трудову книжку, в якій на першій сторінці було проставлено штамп Пенсійного фонду про призначення пенсії по інвалідності. Працівники центру зайнятості запитували про отримання пенсії за віком, тому в заявах про виплату допомоги по безробіттю вона зазначала що таку пенсію не отримує. Жодного разу їй не повідомлялось, що вона не має права на отримання допомоги по безробіттю. Працівники центру зайнятості були зобов`язані при прийнятті та оформленні документів перевірити всі обставини для можливості призначення допомоги, мали доступ до комп`ютерної бази, де наявна інформація щодо отримання пенсії громадянами, однак вони, як посадові особи, допустили недбалість або некомпетентність при призначенні вказаних виплат. Також зазначила про пропуск строку позовної давності для звернення до суду. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

13.05.2019 року ухвалою суду замінено позивача на правонаступника - Житомирський обласний центр зайнятості.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду від 04.08.2020 року після повторного автоматизованого розподілу справу прийнято до провадження судді Збаражського А.М. та призначено підготовче судове засідання.

05.10.2020 судом отримано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що при зверненні ОСОБА_2 до центру зайнятості для отримання допомоги по безробіттю, в заявах про надання статусу безробітної, зокрема зазначено: «при зверненні особи з обмеженими фізичними можливостями вказується, з якого часу та яку пенсію він отримує», а в додатку до персональної картки безробітного в п.5 : «право на пенсію, в т.ч. пільгову, за вислугу років чи іншу пенсію маю/не маю, у разі пенсії по інвалідності вказати групу». Щодо єдиної комп`ютерної бази, то станом на час перебування відповідача на обліку обмін даними між пенсійним фондом та фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування ще не був заповнений, не існував. Крім цього зазначено, що строк позовної давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовуються.

Ухвалою суду від 18.10.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, залишено без розгляду заперечення відповідача на відповідь на відзив позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, з підстав наведених у позові та відповіді на відзив, просила їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позов, зазначивши, що при зверненні до центру зайнятості за призначенням допомоги по безробіттю подала всі необхідні документи, недостовірної інформації не зазначала, щодо записів в заявах зазначила, що писала те, що диктував працівник центру, який не запитував про виплату їй пенсії по інвалідності. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку у Володарсько-Волинському районному центрі зайнятості як безробітня в період з 29.09.2009 по 23.09.2010 року та з 24.11.2011 року по 17.11.2012 року.

Так, ОСОБА_2 на ім`я директора Володарсько-Волинського районного центру зайнятості було подано заяву про надання статусу безробітного із виплатою допомоги по безробіттю від 29.09.2009 року. Відповідно до змісту заяви, відповідачем зазначено, що пенсію вона не отримує, не має права на пенсію за віком, в тому числі на пільгових умовах та на пенсію за вислугу років. Не є членом особистого селянського господарства. (а.с. 9).

Також 24.11.2011 року ОСОБА_2 на ім`я директора Володарсько-Волинського районного центру зайнятості було подано заяву про надання статусу безробітного із виплатою допомоги по безробіттю. Відповідно до змісту заяви, відповідачем зазначено, що пенсію вона не отримує, не має права на пенсію за віком, в тому числі на пільгових умовах та на пенсію за вислугу років. (а.с. 8).

На підставі поданих ОСОБА_2 заяв було надано статус безробітної та виплачено допомогу по безробіттю.

Так, в період з 29.09.2009 року по 23.09.2010 року відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю, призначену як застрахованій особі без урахування страхового стажу строком 360 календарних днів відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" у розмірі 4 531,99 грн, а в період з 24.11.2011 року по 17.11.2012 року у розмірі 6 416,87 грн що підтверджується довідками № 168 та №169 від 03.03.2017 (а.сп.4, 10).

24.10.2016 управлінням Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі Житомирської області на адресу Володарсько-Волинського районного центру зайнятості направлено лист, відповідно до якого повідомлено, що ОСОБА_2 з 13.05.2004 року отримує пенсію по інвалідності. (а.с. 13-14).

За результатами встановленої інформації Володарсько-Волинським районним центром зайнятості складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №285 від 26.10.2016 року, відповідно до змісту якого розслідуванням встановлено, що в період з 29.09.2009 року по 23.09.2010 року ОСОБА_2 було отримано допомогу по безробіттю, призначену як застрахованій особі без урахування страхового стажу строком 360 календарних днів відповідно до ч.2 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" у розмірі 4 531,99 грн. Крім того, ОСОБА_2 перебувала на обліку у Володарсько-Волинському центрі зайнятості як безробітна з 24.11.2011 року, допомогу по безробіттю призначено як застрахованій особі без урахування страхового стажу строком 360 календарних днів відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" з 24.11.2011 року по 17.11.2012 року у розмірі 6 416,87 грн.

Відповідно до листа Житомирського обласного центру зайнятості від 17.10.2016 року №ЖОЦЗ-04-3061/0/2016 щодо верифікації інформації про осіб, які застраховані в державній службі як безробітні та які за даними Пенсійного фонду України в період перебування на обліку в державній службі зайнятості отримували різні види пенсії та згідно листа Управління Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі Житомирської області від 24.10.2016 року, ОСОБА_2 з 13.05.2004 року отримує пенсію по інвалідності. Під час реєстрації в центрі зайнятості ОСОБА_2 не повідомила про те, що отримує пенсію по інвалідності з 13.05.2014 року. Враховуючи вищевикладене, виплачена допомога по безробіттю за період з 29.09.2009 року по 23.09.2010 року в сумі 4 531,99 грн. та за період з 24.11.2011 року по 17.11.2012 року в сумі 6 416,87 грн. підлягає поверненню. (а.с. 16-18)

Як встановлено з відповідного запису на акті розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №285 від 26.10.2016 року, відповідач із вказаним актом ознайомилася 01.11.2016 року.

На підставі інформації, викладеної в акті розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №285 від 26.10.2016 року, та керуючись Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політники України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, директором Володарсько-Волинського районного центру зайнятості видано наказ №59 від 26.10.2016 року щодо вжиття заходів по поверненню коштів в сумі 10 948,86 грн. виплачених безробітній ОСОБА_2 як допомога по безробіттю протягом десяти робочих днів після ознайомлення безробітної з цим наказом. У разі відмови ОСОБА_2 повернути кошти або у разі неповернення їх у встановлений строк, звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості. (а.с. 11).

Як встановлено з відповідного запису на наказі №59 від 26.10.2016 року, відповідач із вказаним наказом ознайомилася 01.11.2016 року.

Оскільки ОСОБА_2 у встановлений строк кошти у розмірі 10 948,86 грн. повернуті не були, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 року №1533-III (далі - Закон №1533-III), держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Статтею 43 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI (далі - Закон №5067-VI) передбачено, що статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам"; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

В силу вимог ч.2 ст.43 Закону №5067-VI та ч.1 п.6 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198 (далі Порядок №198), статус безробітного надається зазначеним у частині першій статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політники України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62 (далі - Порядок №60/62)

Відповідно до п.5 Порядку №60/62, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплатити їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством.

За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості.

В силу вимог п.6 Порядку №62/60, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з ч.2. ст.36 Закону №1533-III, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 Закону №1533-III, особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали менше 26 календарних тижнів, а також особи, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше 6 місяців) перерви, та застраховані особи, звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, мають право на допомогу по безробіттю без урахування страхового стажу.

Частиною другою статті 23 Закону №1533-III ( в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) визначено, що допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині другій статті 22 цього Закону, визначається у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом. Допомога по безробіттю інвалідам із числа осіб, зазначених у частині другій статті 22, не призначається.

Положеннями частини третьої статті 36 Закону №1533-III встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Здійснивши системний аналіз правових норм та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що відповідачем порушено вимоги законодавства щодо отримання допомоги по безробіттю за період з 29.09.2009 року по 23.09.2010 року у розмірі 4 531,99 грн. та за період з 24.11.2011 року по 17.11.2012 року у розмірі 6 416,87 грн.

Доводи відповідача щодо недбалості та некомпетентності працівників центру зайнятості суд вважає безпідставними, оскільки в заявах про призначення допомоги по безробіттю від 29.09.2009 та від 24.11.2011 ОСОБА_2 власноручно записано, що вона не отримує пенсію, не має права на пенсію на пільгових умовах. Більш того, за змістом вказаних заяв, відомості про отримання пенсій заповнюються самостійно, а при зверненні особи з обмеженими фізичними можливостями вказується з якого часу та яку пенсію вона отримує. Такі відомості відповідачем не повідомлено працівнику центру зайнятості та не зазначено в самих заявах про надання статусу безробітного.

Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що нею було надано трудову книжку серії НОМЕР_1 , на першій сторінці якої наявний штамп управління пенсійного фонду, то суд оцінює їх критично. Так, зі змісту персональної картки НОМЕР_5, зареєстрованої 17.11.2011 на безробітну ОСОБА_2 , на підтвердження страхового стажу, який становив 47 днів, відповідачем було надано трудову книжку № НОМЕР_2 (а.сп.5). У вказаній трудовій книжці відсутні будь які відмітки чи штампи управління пенсійного фонду, що підтверджується копією трудової книжки (а.сп.15). За змістом персональної картки № НОМЕР_3 , зареєстрованої 22.09.2009 на безробітну ОСОБА_2 , відомості про трудову книжку відсутні, однак зазначено, що страховий стаж становив 69 днів.

Доказів того, що ОСОБА_2 для оформлення допомоги по безробіттю надала уповноваженій особі центру зайнятості саме трудову книжку серії НОМЕР_1 суду не надано.

Що стосується пропуску строку позовної давності, то суд не бере такі доводи відповідача до уваги, оскільки про отримання пенсії ОСОБА_2 позивач дізнався після отримання відповідної інформації з управління Пенсійного фонду України у Володарсько-Волинському районі Житомирської області - в жовтні 2016 року, а з позовною заявою звернувся до суду 03.03.2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 року № 1533-III, строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Відтак, під час судового розгляду справи судом встановлено та не спростовано відповідачем протиправність отримання нею допомоги по безробіттю за період з 29.09.2009 року по 23.09.2010 року у розмірі 4 531,99 грн. та за період з 24.11.2011 року по 17.11.2012 року у розмірі 6 416,87 грн.

Підстави для застосування положень, які викладені в п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, безпідставно отримані відповідачем як допомога по безробіттю кошти в сумі 10 948,86 грн підлягають поверненню, а тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору - у розмірі 1762,00 гривень.

Керуючись статтями 2, 7, 10-13, 76-83, 133, 141, 263-268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Житомирського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Житомирського обласного центру зайнятості кошти в сумі 10948 (десять тисяч дев`ятсот сорок вісім) гривень 86 (вісмдесят шість) копійок, отриманих як допомога по безробіттю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Житомирського обласного центру зайнятості судовий збір у розмірі 1762 гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Житомирський обласний центр зайнятості: адреса місцезнаходження: вул. Київська, 83, м.Житомир; .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; код РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 25.10.2021.

Суддя А.М. Збаражський