Дата документу 13.10.2021 Справа № 334/7747/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7747/20 Головуючий у 1 інстанції: Федорець С.В.
провадження № 22-ц/807/2499/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кримської О.М.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 07.05.2007 ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 07.05.2007. Відповідач при підписанні заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Позивач зазначив, що формулярами та стандартними формами є саме «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно до заяви отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Підписанням заяви між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Відповідачу було відкрито картковий рахунок та початковий кредитний ліміт було встановлено у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається). У подальшому кредитний ліміт було збільшено до 37 000,00 грн.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором про надання банківських

послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися

кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме, щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором, тому станом на 27.10.2020 заборгованість відповідача у зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесення коштів на її погашення складає 44 754,20 грн., з яких: 34 424,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі, 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 34 424,77 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10 329,43 - заборгованість за простроченими відсотками., яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 34 424 гривні 77 копійок, в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1 616 гривень 85 копійок судових витрат.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та ухвалити нове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом, чим порушив норми матеріального права. Відповідачем було підписано заяву № б/н від 07.05.2007р., у якій погоджена відсоткова ставка 22,8 % річних. Таким чином, ОСОБА_1 погодилась у письмовому вигляді з умовами користування кредитними коштами, а тому висновки суду про відсутність погодження умов кредитування щодо нарахування відсотків є безпідставними.

15.06.2021 року від АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Якушева С.О. надійшли пояснення щодо розміру заборгованості за процентами. У вказаних поясненнях наведений розрахунок заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи відповідно до приписів ч. 3 статті 360 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.2 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що є малозначними, якими згідно з ч. 6 статті 19 ЦПК України є справи незначної складності та з ціною позову, що не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов банку, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача щодо стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 34 424,77 грн. (заборгованість за кредитом) та недоведеності вимог щодо стягнення процентів, оскільки їх нарахування не було погоджено між сторонами.

Рішення оскаржується банком тільки в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Встановлено, що 07.05.2007 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.19).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , слідує, що кредитний ліміт по картці змінювався декілька разів, а з 18.09.2018 максимально був збільшений до 37 000,00 грн., з 01.06.2020 зменшено до 0 (а.с.18).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» б/н на підставі договору, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , останній було видано декілька кредитних карток з різними термінами дії (а.с.17).

Суд встановив, що банк виконав умови договору, надавши відповідачу кредитні кошти на платіжну картку, якими вона скористалась, але не повернула їх банку разом з нарахованими відсотками.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 07.05.2007 станом на 27.10.2020, згідно з яким заборгованість ОСОБА_1 складає 44 754,20 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 34 424,77 грн., в тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту 34 424,77 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 10 329,43 грн. (а.с.6-16).

Але суд вважав, що у заяві позичальника від 07.05.2007 року процентна ставка не

зазначена.

З цього приводу судом було зазначено, що Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що діяли на момент підписання заяви, визначено: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.

Однак судом зауважено, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк", а саме, в частині стягнення з відповідача лише суми тіла кредиту в розмірі 34 424,77 грн., суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" не дотримався вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, на підставі яких нарахована заборгованість по відсоткам. А тому визнав недоведеними вимоги позивача щодо заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на те, що такий висновок суду не відповідає наявним матеріалам справи.

В апеляційній скарзі банк наголошує на тому, що суд не взяв до уваги, що в матеріалах справи наявна заява позичальника від 07.05.2007р., у якій погоджена базова процентна ставка за користуванням кредитом у розмірі 22,8 % річних, яка підписана ОСОБА_2 (а.с. 19).

Перевіривши ці доводи, колегія визнає їх обґрунтованими.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до вимог ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З огляду на вказані норми, якими чітко унормовано письмову форму кредитного договору, суд обґрунтовано не визнав Умови та правила надання банківських послуг, копія яких долучена до справи, складовими кредитного договору між сторонами у справі, оскільки вони не підписані позичальником.

Але, колегія при цьому наголошує на тому, що суд не звернув уваги на копію заяви позичальника, яка була підписана відповідачем 07.05.2007р., у якій визначені істотні умови договору.

Так, у вищевказаній заяві міститься наступна інформація: персональні дані позичальника, адреса проживання, інша додаткова інформація, тип карти, тип кредитного ліміту, суму кредитного ліміту, розмір комісії за кредитне обслуговування, строк дії кредитного ліміту. Визначено порядок погашення заборгованості шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може відбуватися як шляхом внесення коштів на карту Клієнтом, так і списанням Банком коштів з Дебетної карти .

Тому вимоги банку щодо стягнення відсотків з відповідача за користування кредитними коштами грунтуються на цій заяві та відповідають положенням законів, зокрема, ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, ст. 49 ЗУ "Про банки і банківську діяльність".

В такому разі відсотки банк мав право нараховувати увесь період користування кредитними коштами, а відповідач мав належним чином виконувати умови договору з їх сплати.

Перевіряючи розмір заборгованості за відсотками, який банк просить стягнути з відповідача в сумі 10 329,43 грн., колегія встановила з урахуванням пояснень, наданих банком на стадії апеляційного провадження такі обставини.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами було погоджено процентну ставку за користуванням кредитом у розмірі 22,8 % річних. Однак з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07.05.2007р. встановлено, що з 28.03.2007р. по 31.12.2012р. відповідачу нараховувались відсотки за ставкою 22,8 %. Але з 01.01.2013р. банком було збільшено процентну ставку.

За наданим банком оновленим математичним розрахунком встановлено, що за період з 28.03.2007р. по 31.05.2015р. з перерахуванням заборгованості за процентною ставкою 22,8 % річних з врахуванням погашень, здійснених відповідачем, борг за процентами за цей період відсутній

За період з 01.06.2015р. по 30.06.2019р. заборгованість за процентами за ставкою 22,8 % річних з врахуванням погашень здійснених відповідачем, відсутня.

За період з 01.07.2019р. по 27.10.2020р. з перерахуванням заборгованості за процентами за ставкою 22,8 % річних визначено: 34 424,77 грн. (заборгованість за тілом кредиту) х 22.8 % х 485 (кількість днів у цьому періоді) : 360 (днів) : 100 % = 10 574,14 грн. З відрахуванням суми сплачених відсотків у суми 9 065.10 грн. розмір заборгованості відповідач за процентами становить 1 509,04 грн. Саме така заборгованість належить до стягнення з відповідача на користь банку.

Зважаючи на вказані обставини, вимоги банку щодо стягнення заборгованості по відсоткам (з урахуванням наданих апеляційному суду письмових пояснень) у сумі 1 509,04 грн. відповідають матеріалам справи, а тому є обґрунтованими.

Враховуючи все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу банку частково обґрунтованою (оскільки позовні вимоги підтримано в повному обсязі у заявленій сумі 10 329,43 грн.), тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду в оскаржуваній частині та приймає постанову про часткове задоволення позову банку щодо відсотків на суму 1 509,04 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України колегія вирішує питання про розподіл судових витрат як у суді першої інстанції, так і на стадії апеляційного провадження.

Оскільки позовні вимоги банку були задоволені частково, то з відповідача на користь банку підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позивних вимог. Тому до відшкодування банку за рахунок відповідач належить сума судового збору: 1509,04 х (( 2102- 1616,85) + 3153) : 10329,43 = 531,50 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2021 року у цій справі скасувати в оскаржуваній частині в частині відмови в задоволенні позову банку щодо стягнення відсотків.

Позов АТ "Приватбанк" в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за простроченими відсотками за кредитним договором, оформленим заявою клієнта від 07.05.2007р., у розмірі 1 509,04 (одна тисяча п`ятсот дев`ять) гривень 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 531 ( п`ятсот тридцять одної) гривні 50 копійок.

В решті рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 13 жовтня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кримська О.М.