РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2098/21
провадження у справі № 2/0285/612/21
12 жовтня 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.
за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.В.,

сторони по справі: позивач ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,
відповідач ОСОБА_3 , представник ОСОБА_4 ,
третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 , представник ОСОБА_6 ,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, -

встановив:

23.04.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду та просила ухвалити рішення суду, яким усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом виселення відповідача ОСОБА_3 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності та вселити її у вказану квартиру.
В обґрунтування позову вказала, що їй на праві власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що 01.10.2018 року з відповідачем ОСОБА_3 укладений Договір найму житлового приміщення вище вказаної квартири у простій письмовій формі, у складі його сімї (на той час) ОСОБА_8 та неповнолітнього сина ОСОБА_9 . Відповідач ОСОБА_3 з 28.05.2019 року направлений для подальшого проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 . У 2020 році сімейні відносини між відповідачем та її дочкою ОСОБА_5 погіршилися. Траплялися випадки застосування відповідачем по відношенню до її дочки домашнього насильство, за що останній був притягнутий до адміністративної відповідальності. Крім того, за фактом нанесення відповідачем ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 порушене кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0000092 від 05.03.2021 року, за ч. 1 ст. 122 КК України. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01.02.2021 року у справі № 285/77/21 шлюб між її дочкою ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3 розірвано. Користуючись її квартирою одноосібно, відповідач не сплачує комунальні послуги та чинить перешкоди у користуванні майном. 30.03.2021 року вона направила відповідачу вимогу про звільнення квартири. Листом від 06.04.221 року відповідач відмовився звільняти її квартиру, а тому вона звернулася до суду з даним позовом.
28.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено перше судове засідання, встановлено сторонам строки вчинення процесуальних дій.
11.05.2021 року відповідачем подано до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
20.05.2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач вказує, що він вважає себе законним та одноосібним власником спірної квартири. Зазначає, що відділом дізнання Новоград-Волинського РВП ГУНВП в Житомирській області розслідується кримінальне провадження № 0000304 від 23.12.2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Він визнаний потерпілим у кримінальному провадженні. Відповідач вказує,що підписи у договорі на спільну пайову участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку та сплату пайових внесків у ЖБК Новоградський № 2Г-ІІІ від 10.09.2015 року не належать ОСОБА_1 . Ним подано до органів дізнання докази того, що спірна квартира придбана виключно за його особисті кошти. У квартирі зберігаються його особисті речі, а його відсутність у спірному житловому приміщені викликана з поважних причин, а саме: постійною роботою у місті Києві. При цьому, будь-яких перешкод ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_5 у користуванні квартирою він не здійснює. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

26.05.2021 року представником позивача у судовому засіданні заявлено клопотання про відкладення першого судового засідання з метою подачі до суду відповіді на відзив.
17.06.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що не має можливості прийняти участі у даній справі, так як приймає участі у слідчих діях у кримінальному провадженні.
17.06.2021 року представником третьої особи подано до суду клопотання про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_10 та відповідача ОСОБА_3 . У підготовчому судовому засіданні 30.06.2021 року клопотання у частині виклику у судове засідання свідка ОСОБА_10 представником третьої особи знято з розгляду, у частині допиту відповідача ОСОБА_3 у якості свідка судом постановлено ухвалу про відмову у його задоволенні, оскільки відповідачем не надано згоди щодо допиту його як свідка відповідно до ст. 92 ЦПК України, яка занесена до протоколу судовому засідання.
29.06.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про виклик у судове засідання в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . У підготовчому судовому засіданні 30.06.2021 року судом постановлена ухвала про задоволення даного клопотання, яка занесена до протоколу судовому засідання.
30.06.2021 року у справі постановлена ухвала про перехід до загального провадження, перше судове засідання замінено підготовчим судовим засіданням.
Того ж, 30.06.2021 року закінчено підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні 19.08.2021 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, які просили задовольнити.
Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, та просили відмовити у їх задоволенні.
Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача та її представник позовні вимоги позивача підтримали, які просили задовольнити.
19.08.2021 року у розгляді справи оголошено перерву та надано третій особі можливість відкрити відповідачу відеодоказ.
12.10.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення кримінального провадження № 0000304 від 23.12.2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. У судовому засіданні 12.10.2021 року у задоволенні даного клопотання відмовлено, оскільки клопотання не ґрунтується на вимогах Закону. Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі лише у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. У даному випадку представник просив зупинити провадження у справі до вирішення кримінального провадження, що не передбачено п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Крім того, у судовому засіданні 12.10.2021 року постановлена ухвала, яка занесена до протоколу судового засідання, про подальший розгляд справи у відсутності відповідача та його представника на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки останні були належним чином повідомлені про судове засідання, однак у судове засідання не з`явилися без поважних причин та не повідомили про причини неявки.
Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.
Встановлено, що з 10.09.2015 року між ОСОБА_14 : Обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив Новоградський та Учасником: Асоційованим членом ОК ЖБК Новоградський ОСОБА_1 укладено Договір про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку та сплати пайових внесків № 2Г-ІІІ, а саме, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.9-15).
28.12.2016 року складено акт виконання сторонами обов`язків за Договором про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку та сплати пайових внесків № 2Г-ІІІ від 10.09.2015 року, за яким Кооператив передав, а Учасник прийняв приміщення (Квартиру в Об`єкті будівництва) за результатами технічної інвентаризації 28 (а.с.16).
28.02.2017 року за позивачем ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстровано право приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).
01.10.2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 укладено у письмовій формі Договір найму житлового приміщення, зокрема, квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у складі сімї: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 3 (три) роки (а.с.18).
Під час судового розгляду справи встановлено, що Договір найму житлового приміщення, зокрема, квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 01.10.2018 року розірвано. Дану обставину підтвердила опитана у судовому засіданні 19.08.2021 року у якості свідка голова ОСББ Новоград ОСОБА_10 .
Крім того, встановлено що 01.02.2021 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області у справі № 285/77/21 ухвалено рішення, яким шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_16 розірвано. Рішення набрало законної сили 21.04.2021 року (а.с.21.-22).
20.11.2020 року постановою Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області у справі № 285/4254/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення за вчинення домашнього насильства щодо дружини ОСОБА_8 , яке мало місце 06.11.2020 року (а.с.23).
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0000092, дата реєстрації провадження: 05.03.2021 року, ОСОБА_15 звернулася до Новоград-Волинського ВП із заявою про кримінальне правопорушення щодо того, що 18.02.2021 року близько 12 год 30 хв ОСОБА_3 під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин умисно спричинив їй тілесні ушкодження (а.с.27,44).
Згідно Акту судово-медичного обстеження № 54 від 23.02.2021 року при обстежені ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.с.26-27).
Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі статтею 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
У статті 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.
Стаття 167 ЖК України вказує на те, що у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.
У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
У частині першій статті 402 ЦК України вказано, шо сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).
У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту.
Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.
Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.
Тому, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 , як власник квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , категорично заперечує проти проживання у ньому відповідача з яким розірвано Договір найму даної квартири, останній перешкоджає їй як власнику у користуванні своїм житлом шляхом заміни замку у вхідних дверях квартири, що було встановлено під час дослідження відеодоказу у судовому засіданні 12.10.2021 року, суд приходить до висновку, що права позивача порушені, а тому відповідач підлягає виселенню із спірного житла, а позивач вселенню.
Крім того, судом звернуто увагу й на те, що під час укладення Договору найму квартири на строк 3 (три) роки не було дотримано процедури його нотаріального посвідчення та державного реєстрації, на що вказує ч. 2 ст. 793 та ч. 1 ст. 794 ЦК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підгягають нотаріальному посвідченню.
Згідно ч. 1 ст. 794 ЦК України право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Разом з тим, оцінюючи виселення на предмет пропорційності, суд враховує, що відповідач має зареєстроване місце проживання з 03.07.2019 року по даний час за адресою: АДРЕСА_2 , що слідує із довідки військової частини НОМЕР_2 , виданої 18.03.2020 року, № 37 (а.с.33).
Крім того, відповідач не довів суду неможливість користування ним даним житлом, у якому він зареєстрований з 2019 року по даний час.
При цьому, позивачем доведено порушення її прав щодо користування квартирою і наявності об`єктивних перешкод у здійсненні нею прав власника, зокрема, права користування ним. Позивачка зазначала, що вказане житло їй необхідно для проживання її дочки, яка є членом її сім`ї та не має власного житла. Таких обставин відповідач не спростував.
За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як слідує із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способами, передбаченими цим Кодексом та іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
За змістом ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечуючи позовні вимоги позивача відповідач вказує на те, що підписи у договорі на спільну пайову участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку та сплату пайових внесків у ЖБК Новоградський № 2Г-ІІІ від 10.09.2015 року не належать ОСОБА_1 та на те, що спірна квартира придбана виключно за його особисті кошти. При цьому, відповідач не оспорив даний договір у відповідному судовому порядку та не надав суду доказів на спростування позовних вимог позивача з даного приводу. Не надано також суду доказів, що відповідач приймав участь у сплаті пайових внесків за спірну квартиру та/або доказів, що спірна квартира придбана виключно за його особисті кошти.
Крім того, не заслуговують на увагу й заперечення відповідача у частині того, що ним не здійснюються перешкоди позивачу ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_15 з приводу користування спірною квартирою, оскільки останні спростовані відеодоказом, на якому зафіксовано факт відсутності доступу до квартири.
Відтак, суд констатує, що права позивача порушені у контексті статті 8 Конвенції, як власника житлового приміщення, що гарантовані також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, а тому позов задовольняє.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати щодо сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 4, 76 89, 141, 200, 206, 258, 259, 263 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача : ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном - задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_3 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вселити ОСОБА_1 у квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1816 грн судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання та адреса для листування - АДРЕСА_3 );
відповідач ОСОБА_3 ( РНОКПП - НОМЕР_4 , місце фактичного проживання та адреса для листування- АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 );
третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 ( РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання та адреса для листування - АДРЕСА_1 ).
Дата складення повного судового рішення 22.10.2021 року.

Головуюча А.В.Михайловська