ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2021 року м. Кропивницький

справа № 398/963/20

провадження № 22-ц/4809/949/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»;

відповідач - ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 травня 2020 року, у складі головуючого судді Бугайченко Т.А. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунування позову позивач вказував, що 16.01.2015 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 490930933.

За умовами вказаного договору ПАТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредит у розмірі 12 195,17 грн. зі сплатою річних - 39,9% .

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту № 490930933 від 16.01.2015, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста» право вимоги заборгованості за договором кредиту № 490930933 від 16.01.2015

16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договором кредиту № 490930933 від 16.01.2015.

Позивач зазначав, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював часткові платежі щодо погашення заборгованості основної заборгованості, але у повному обсязі не була погашена і станом на 27.01.2020 утворилася заборгованість у розмірі - 40 660,63 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідачем прострочено грошове зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, а тому позивач вважає, що у нього виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 490930933 від 16.01.2015 у розмірі - 48 874,94 грн., яка складається:

1 044,78 грн. - нараховані 3% річних;

3 297,55грн. - втрати від інфляції;

3 871,98грн. - подвійна облікова ставка НБУ,

11 598,85грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту);

14 890,70грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги;

4 848,22грн. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості);

9 322,86грн. - заборгованість з пені.

Також просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на безпідставність та необгрунованість позовних вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Зазначає, що судом першої інстанції не були встановлені належним чином обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Банк звертає увагу суду на те, що нормами ЦК України передбачено, що первісний кредитор відповідає за дійсність грошової вимоги до відповідача та повинен був передати підвтерджуючі документи наявності заборгованості. АТ «Альфа-Банк» не передано наступним кредиторам розрахунок відступленої суми боргу та інших доказів, в тому числі виписку по рахунку на підтвердження боргу.

Ненадання та не витребуваних судом відомостей, про існування яких могло бути відомо позивачу та для витребування яких достатньо волевиявлення будь-якої сторони процесу, не може слугувати обгрунтованою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних доказів щодо права вимоги до відповідача, доказів про порядок обрахунку розміру заборгованості на час отримання прав вимоги. Також не надано належних доказів про рух коштів по рахунку відповідача.

Крім того суд першої інстанції зазначив, що він позбавлений можливості перевірити правильність розрахунку суми заборгованості, яка не сплачена своєчасно, а тому відсутні підстави для стягнення 3 % річних.

Колегія суддів, погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Звернувшись із даним позов позивач на підтвердження своїх доводів надає документи,які містяться в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2015 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 490930933 (а.с.10).

Відповідно до умов вказаного договору ПАТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредит у розмірі 12 195,17 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 39,9 % річних, з кінцевим терміном повернення до 17.01.2020, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі.

В матеріалах справи міститься графік погашення кредиту (додаток №1 до кредитного договору), з якого вбачається, що відповідач мала здійснювати платежі щомісяця починаючи з 17 лютого 2015 року по 17.01.2020 (а.с. 11).

21.06.2016 ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу №1, згідно якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло зазначене право вимоги заборгованості за договорами кредиту, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору (а.с. 17 зворот).

26.12.2018 ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1KI/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста» право вимоги, а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору( а.с.17-27).

Відповідно до п. 2.3 даного договору право вимоги вважається відступленим Фактору з дати повної (остаточної) оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення повної (остаточної) оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до цього договору (а.с. 17-22).

16.01.2019 ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору (а.с. 23-27).

Суд першої інстанції послався на те, що позивач не надав суду повний текст договору факторингу №1 від 21 червня 2016 року, а надав лише його витяг, а тому відсутня можливість встановити підстави і умови переходу права вимоги від первісного кредитора, а наступні договори факторингу є похідними від договору факторингу №1.

Також позивач не долучає додаток №1-1 до договору №16-01/19/1 від 16.01.2019, що позбавляє можливості встановити достовірність відомостей щодо наявного у позивача права вимоги саме за кредитним договором №490930933 від 16.01.2015, де боржником є - ОСОБА_1 .

Крім того позивач надав витяг з реєстру договорів права вимоги за якими відступаються та боржників за таким договорами (додаток № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 16.01.2019.)

У вказаному витязі міститься інформації щодо позичальника - ОСОБА_1 , кредитний договір № 490930933, дата отримання кредиту 16.01.2015, валюта кредиту 980, залишок по тілу кредиту 11 598,85 грн., залишок по відсотках 14890,70грн., залишок по пеням і штрафам 9 322,86грн. (а.с. 28 зворот).

Даний витяг належним чином не засвідчений.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Згідно п. 5.4.5 наданого позивачем договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019, новий кредитор протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту переходу права вимоги, готує та направляє повідомлення боржникам про відступлення новому кредитору права вимоги, підготовлені за формою згідно додатку №4 до цього договору, та протягом 30 (тридцяти) робочих днів надає первісному кредитору документи, що підтверджують здійснення даного відправлення, та гарантійний лист первісного кредитора з повним переліком боржників, яким здійснено відправлення письмових повідомлень згідно п. 5.4.5 цього договору.

Позивачем не було надано доказів (документів) про направлення на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором №490930933 від 16.01.2015 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» та про наявну суму заборгованості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За положеннями ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не надано належних доказів права вимоги до відповідача, а також доказів про порядок обрахунку розміру заборгованості на час отримання прав вимоги та не надано належних доказів про рух коштів по рахунку відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивачем до апеляційної скарги були долучені копії витягів щодо «Характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами» (а.с. 72-80).

Встановлено, що позивач не звертався із клопотанням до суду першої інстанції про долучення цих доказів до матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд не приймає дані докази, оскільки вони не були предметом дослідження в суді першої інстанції та не могли бути враховані судом першої інстанції під час вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Неподання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову, відсутні, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

20.10.2021 - складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.Л. Карпенко