Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2021 Справа №607/8958/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи Сачик Н.М.,

розглянувши в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - служба у справах дітей Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Байковецької сільської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із нею, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, шлюб між ними розірвано. На даний час донька проживає з нею, вона забезпечує її всім необхідним для гармонійного розвитку, зростання, всім необхідним для підтримки стану здоров`я. Обґрунтовано вважає, що донька повинна проживати з матір`ю, відчувати її підтримку і турботу, просить визначити місце проживання дитини разом із нею, врахувавши, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні.

01 липня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує, щодо задоволення позову, вважає, що посилання позивача про те, що відповідач як батько дитини може міняти своє місце проживання, і це може вплинути на психічний стан дитини, є безпідставними, надуманими та нічим не підтвердженими. Тому, просить відмовити в задоволенні позову.

26 липня 2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що доводи наведені у відзиві є необґрунтованими. Звертає увагу на те, що у відповідача відсутнє місце проживання, що підтверджується тим, що документи, які надсилалися відповідачу, повернулися назад відправнику. Що ще раз підтверджує той факт, що відповідач може міняти своє місце проживання, що може негативно вплинути на психічний стан дитини. Зазначає, що будинок, в якому позивач просить суд визначити місце проживання дитини, є в ідеальному стані, і в ньому створені ідеальні умови для проживання дитини, що підтверджується Актами обстеження від 15.03.2021 та 06.07.2021. Тому, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 25 травня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 17 вересня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив, просили позов задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позову заперечив, з підстав зазначених у відзиві на позов.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Байковецької сільської ради в судовому засіданні підтримала наданий суду висновок щодо визначення місця проживання дитини, який затверджений рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради тернопільського району Тернопільської області від 23 липня 2021 року.

Суд, дослідив матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши письмовими доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 11 лютого 2021 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської.

В шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 14 лютого 2018 року.

Дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із позивачем ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою-характеристикою №2-28 від 12.05.2021, виданою Байковецькою сільською радою.

Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26865823, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно Акту обстеження умов проживання від 15 березня 2021 року здійсненого начальником служби у справах дітей БСР Сачик Н.М., головним спеціалістом служби у справах дітей БСР та фахівцем з соціальної роботи, проведено обстеження умов проживання будинку по АДРЕСА_1 . Умови проживання дуже хороші, Будинок опалюється газовим котлом. У вітальні є тепла підлога; в будинку проведено євроремонт; в кімнатах тепло і затишно. Дитина має окрему кімнату, об лаштовану необхідними меблями, іграми для розвитку, має необхідний одяг та взуття.

Як вбачається із висновку про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №125 від 23.07.2021, служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виданої ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_1 працює в ФОП ОСОБА_6 з 01.02.2021 на посаді лікаря-стоматолога. Дохід за період з 01.02.2021 по 30.06.2021 склав 30 100, 00 грн.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять те, що ОСОБА_1 має задовільні житлово-побутові умови, даних, які б негативно характеризували ОСОБА_1 в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України, судом не встановлено.

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженою резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959р, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Згідно до частини першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що наявність чи відсутність у відповідача нерухомого майна, не визначено як підставу виховання, утримання чи місця проживання дитини з батьком, проте відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Натомість, у позивача наявне житло з усіма необхідними умовами для розвитку і виховання дитини, про що зазначено в Акті обстеження умов проживання, який було складено комісією служби у справах дітей Байковецької сільської ради.

Таким чином, пріоритетом при розгляді справ, щодо визначення місця проживання дитини є інтереси дитини, вона повинна, зростати в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, в спокійному та стійкому середовищі.

Тому, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги рекомендації служби у справах дітей Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, те що дитина на цей час проживає з матір`ю, а тому це її звичне місце проживання, її вік, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову та визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Окрім того, вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, 19, 110, 112, 141, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України, Декларацією з прав дитини, затвердженою резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959р., Конвенцією про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р., Постановою КМУ від 24 вересня 2008 р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 908 гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Служба у справах дітей Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, вул. січових Стрільців, 43, с.Байківці, Тернопільський район Тернопільська область.

Повний текст рішення виготовлено 27 вересня 2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк