Справа № 466/860/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Ковалчьук О.І.
Провадження № 22-ц/811/1837/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.Б.,

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 липня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 615018297NONREVOLV1, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 180000,00 грн., зі сплатою 19,99 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 14 липня 2018 року.

Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №615018297NONREVOLV1-ПОР/1 від 15 липня 2013 року.

Відповідачі порушили умови договору, сума кредиту та відсотки за його користування не погашені і загальний розмір заборгованості станом на 02 грудня 2015 року становить 363562,45 гривень.

З урахуванням уточнених вимог від 08 грудня 2015 року просили стягнути солідарно зазначену суму заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.2-5;60-61).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за Договором кредиту № 615018297NONREVOLV1 від 15.07.2013р., яка станом на 02.12.2015р. становить 363562 (триста шістдесят три тисячі п`ятсот шістдесят дві) грн. 45 коп.

Стягнуто порівну з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 2490 (дві тисячі чотириста дев`яносто) грн. 39 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що датою початку невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків згідно доданого позивачем в якості доказів до Позовної заяви вих. № 08.706-297/85-369 від 04 лютого 2015 року розрахунку заборгованості від 29 січня 2015 року є 15 листопада 2013, оскільки саме на цю дату Позивачем зафіксовано порушення позичальником умов договору (п. 3.3.8.) у вигляді несплати основного боргу, що не було усунене позичальником.

Умовами п.4.4. укладеного між сторонами Договору кредиту передбачено зміну строку виконання основного зобов`язання незалежно від волі кредитора, і відповідно строк користування кредитом сплив 14 лютого 2014 року - через 90 (дев`яносто) календарних днів із зазначеної дати порушення умов договору.

Вказує, що виходячи зі змісту ч.4 ст. 559 Цивільного Кодексу України кредитор мав право пред`явити вимогу до поручителя ОСОБА_1 про виконання порушеного боржником зобов`язання щодо повернення кредиту, починаючи з 18 лютого2014 року протягом наступних шести місяців - до 18 серпня 2014 року, разом з тим, така вимога за вих. № 08.706-297/96-15148 від 13 листопада 2014 року до ОСОБА_1 була пред`явлена лише в листопаді 2014 року, після спливу встановленого зазначеною нормою права шестимісячного строку, а Позовну заяву вих. № 08.706-297/85-369 подано 04 лютого 2015 року.

На думку скаржника, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Просить заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості за Договором кредиту № 615018297NONREVOLV1 від 15 липня 2013р., яка станом на 02 грудня 2015р. становить 363562 (триста шістдесят три тисячі п`ятсот шістдесят дві) грн. 45 коп. та в частині судового збору в сумі 2 490 грн. 39 копійок скасувати.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року змінено сторону (позивача) АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк» (т.1 а.с.37-39).

В судове засідання представник АТ «Альфа-Банк» не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2016 року скасуванню частково на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, Банком було своєчасно (13 листопада 2014 року) скеровано вимогу до поручителя ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 615018297NONREVOLV1 від 15 липня 2013 року, позов пред`явлено 09 лютого 2015 року, що є підставою для солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як зазначено в ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, позичальник за кредитним договором зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язанй повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплати неустойки, що узгоджується із ч.1 ст.550 ЦК України

У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 15 липня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 615018297NONREVOLV1.

Прийняті на себе зобов`язання Банк виконав, надавши відповідачу ОСОБА_4 кошти в сумі 180000,00грн.

З умов кредитного договору вбачається, що ОСОБА_4 взяв на себе зобов`язання повернути Банку отримані кредитні кошти із сплатою 19,99 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 14 липня 2018 року.

Погашення заборгованості повинно було здійснюватись в порядку та в строки, визначені умовами договору.

Статтею 2 Договору кредиту передбачено розмір та порядок сплати пені за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом.

Також в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним Договором кредиту між Банком та ОСОБА_4 було укладено:

іпотечний договір від 15 липня 2013 року, предметом якого було нежитлове приміщення, загальною площею 202,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

договір застави майнових прав №615018297NONREVOLVІЗАСТ/2 від 15 липня 2013 року, предметом якого є майнові права вимоги оплати платежів в сумі 10000 гривень за оренду приміщення за адресою: АДРЕСА_2 за договором оренди, що укладений між Правдою та ПП «Віроока».

Крім того, 15 липня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» з однієї сторони та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 з другої, був укладений договір поруки згідно умов якого ОСОБА_1 зобов`зувався перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення суми Кредиту процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбаченому Договором кредиту № 615018297NONREVOLV1 від 15 липня 2013 року.

У порушення зазначених норм закону, умов кредитного договору, передбачених п.п.1.1.; 3.3.7; 3.3.8, відповідач ОСОБА_6 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив заборгованість яка станом 02 грудня 2015 року становила 363 562,45 гривень, з яких: 180000 гривень заборгованість по кредиту; 80961,29 гривень заборгованість по відсоткам (нарахованим по 01 грудня 2015 року включно); 57197,49 гривень пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків (за період з 28 січня 2014 року по 01 грудня 2015 року включно); 45406,67 гривень розмір інфляційних витрат за кредитом та відсотками.

У відповідності до умов договору та вимог закону, позивач звертався до ОСОБА_6 з вимогою про зобов`язання погасити кредит та інші нарахування за ним, однак зобов`язання залишились не виконаними.

Відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору та ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення ОСОБА_4 зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Оскільки зобов`язання за кредитним договором №615018297NONREVOLV1 від 15 липня 2013 року станом на 02 грудня 2015 року залишилися не виконаними суд стягнув зазначену суму заборгованості з ОСОБА_4 .

Рішення в цій частині ОСОБА_4 не оспорюється.

Крім того, 15 липня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» з однієї сторони та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 з другої, був укладений договір поруки №615018297NONREVOLV1 ПОР/1 від 15 липня 2013 року згідно умов якого ОСОБА_1 зобов`зувався перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення суми Кредиту процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбаченому Договором кредиту № 615018297NONREVOLV1 від 15 липня 2013 року.

З метою спонукання до виконання зобов`язання Банком 13 листопада 2014 року була скерована ОСОБА_1 вимога про повне погашення заборгованості за кредитним договором №615018297NONREVOLV1 від 15 липня 2013 року впродовж 30 днів на рахунок кредитора (т.1 а.с.20).

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умовами Договору поруки №615018297NONREVOLV1 ПОР/1 від 15 липня 2013 року не встановлено строку після якого порука припиняється. Отже за умовами ч.4 ст.559 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У пункті 4.4. статті 4 Договору кредиту №615018297NONREVOLV1 від 15 липня 2013 року, сторони узгодили, що в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7,3.3.8 цього договору протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня кредитора погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Датою початку невиконання (неналежного виконання) позичальником ОСОБА_4 обов`язків згідно розрахунку заборгованості від 29 січня 2015 року (а.с.7) є 15 листопада 2013 року, оскільки саме на цю дату Позивачем зафіксовано порушення позичальником умов п.3.3.8 у вигляді несплати основного боргу, що не було усунуто позичальником.

Умовами п.4.4. Договору кредиту передбачено зміну строку виконання основного зобов`язання незалежно від волі кредитора, і відповідно строк користування кредитом сплив 14 лютого 2014 року через 90 днів із зазначеної дати порушення умов договору.

В даному випадку позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня кредитора погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Такою датою (з урахуванням що 15 -16 лютого 2014 року є субота та неділя) є 17 лютого 2014 року, який і було надано позичальнику для погашення кредиту в повному обсязі.

Отже з 18 лютого 2014 року є днем настання строку виконання основного зобов`язання та з цієї дати починається початок обчислення строку для подачі позову до позичальника та поручителя.

Позов кредитором подано 04 лютого 2015 року.

Проте, виходячи зі змісту ч.4 ст.559 ЦК України кредитор мав право пред`явити вимогу до поручителя ОСОБА_1 про виконання порушеного боржником зобов`язання щодо повернення кредиту, починаючи з 18 лютого 2014 року протягом наступних шести місяців до 18 серпня 2014 року.

Разом з тим, така вимога за вих. №08.706-297/96-15148 від 13 листопада 2014 року (т.1а.с20) до ОСОБА_1 була пред`явлена лише в листопаді 2014 року (т.1 а.с.20;22), після спливу встановленого зазначеною нормою права шестимісячного строку, а позовну заяву позивачем подано 04 лютого 2015 року.

Отже, непред`явлення кредитором вимоги до ОСОБА_1 протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду висловленими у справах №755/2217/15 ц від 22 травня 2019 року; №522/13186/15-ц від 10 червня 2019 року;№299/1135/16-ц від 17 липня 2019 року; №751/2958/16 від 24 липня 2019 року; №635/3720/14-ц від 15 квітня 2020 року

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає до задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту та в частині стягнення з нього судового збору скасуваннюна підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 .

В решті рішення суду першої інстанції не оскаржувалося і не було предметом перевірки в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 квітня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк»правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором кредиту № 615018297NONREVOLV1 від 15 липня 2013 року в сумі 363562 гривень 45 копійок та в частині судового збору в сумі 2490 гривень 39 копійок скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Укрсоцбанк», (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 .

Стягнути з АТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») на користь ОСОБА_1 3735 гривень 60 копійок судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 липня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.