Провадження № 22-ц/801/2084/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 рокуСправа № 127/12247/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2021 року, ухвалене у складі судді Сичук М. М. в м. Вінниця, дата складення повного тексту рішення відповідає даті його постановлення,-

в с т а н о в и в:

14 травня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 липня 2019 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві та довідці про умови кредитування. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 13 квітня 2021 року становить 116 761, 31 грн, з яких: 93 388, 13 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23 373, 18 грн - заборгованість за простроченими відсотками, які позивач просить стягнути із відповідача на його користь у примусовому порядку.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2021 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором б/н від 18 липня 2019 року визначену станом на 13 квітня 2021 року в сумі 93 388 грн 13 коп. В задоволенні позовних вимог про стягнення процентів відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а тому, дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за несвоєчасну сплату кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, у анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил, не містять підпису відповідача та не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, а в анкеті - заяві розмір відсотків не встановлений.

Не погодившись з цим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 21 серпня 2021 року подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 23 373, 18 грн, ухвалити нове, яким задовольнити вимоги Банку в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції невірно оцінив докази по справі, не звернув уваги, що при укладенні договору відповідачем особисто було підписано Паспорт споживчого кредиту, у якому визначена базова відсоткова ставка за користування кредитом: у пільговий період 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду 37, 2 % річних (3,1 % на місяць), відсоткова ставка яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту 74, 4 % річних (подвійна ставка), тобто 6, 2 % на місяць, тощо. Зазначає, що після ознайомлення з умовами кредитування 18 липня 2019 року, відповідачу було видано кредитну картку № НОМЕР_1 строком дії до 07/22, встановлено кредитний ліміт у розмірі 1 000 000 грн, відповідач почав користуватися кредитними коштами. Стверджує, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про умови кредитування та що нарахування відсотків здійснено відповідно до узгоджених умов, які не змінювались після ознайомлення 18.07.2019 року, розрахунок заборгованості здійснено відповідно до узгодженого паспорту споживчого кредиту.

Зауважує, що висновок суду першої інстанції про відсутність погоджених умов кредитування є безпідставними, що узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладених у постановах: від 4.12.2019 у справі № 750/6058/17-ц, від 12.02.2020 року по справі № 382/327/18-ц, від 26.02.2020 року по справі № 335/1091/17, у постанові від 02.12.2020 року у справі № 284/157/20-ц.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

- 18 липня 2019 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКу, укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 17);

- одночасно з підписанням анкети - заяви, 18 липня 2019 року ОСОБА_1 підписав заявку на актуалізацію даних по преміальній карті (а.с. 18) та довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), за змістом якої встановлена базова ставка за користування кредитом: у пільговий період 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду 37, 2 % річних (3,1 % на місяць), відсоткова ставка яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту 74, 4 % річних (подвійна ставка), тобто 6, 2 % на місяць, тощо (а. с. 19 20);

- згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитну картку № НОМЕР_1 , дата відкриття 18.07.2019 року, термін дії до 07/22. (а. с. 16);

- до матеріалів справи банк додав Витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, а також витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНК у ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua (а. с. 2- 50);

- згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 18.07.2019 встановлено кредитний ліміт 1 000 000 грн, 15.05.2020 зменшено до 0 грн (а.с. 15);

- відповідно до нової редакції статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» останнє є правонаступником за всіма правами і обов`язками ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 70 - 71);

- з наданого банком розрахунку слідує, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 13 квітня 2021 року становить 116 761, 31 грн, з них: 93 388, 13 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23 373, 18 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 7 - 10), в підтвердження чого також надано виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 за договором № б/н станом на 14 квітня 2021 (а.с. 11 14).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII).

Вірним є висновок суду першої інстанції про те, що у справі є достатньо доказів надання Банком та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, та що позивачем доведено наявність заборгованості по тілу кредиту, а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення. Рішення в цій частині не оскаржується.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про неправомірність відмови в задоволенні позову про стягнення процентів, слід заначити наступне.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу банк вказує на те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету - заяву та Довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), в якій зазначено розмір процентів, а також що Витяг з Тарифів є частиною договору.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Тобто при вирішенні спору суд повинен з`ясувати які саме умови включені в заяву позичальника.

В анкеті - заяві, підписаній позичальником, дійсно не міститься умов щодо процентів.

У відповідності до частини 2 статті 9 Закону № 1734-VIII, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

До позовної заяви позивачем було додано підписану позичальником ОСОБА_1 довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) (а.с. 19 20), у якій визначено базовий розмір процентної ставки: у пільговий період 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду 37, 2 % річних (3,1 % на місяць), встановлена реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язання; встановлена підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 74, 4 % річних (подвійна ставка), тобто 6, 2 % на місяць, тощо.

Надана позивачем довідка про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) за формою та змістовним наповненням відповідає вимогам, які до неї ставляться в Законі № 1734-VIII, тобто сторони досягли домовленості щодо всіх істотних умови договору позики (кредиту): погодили строк дії, умови повернення кредиту, процентну ставку, відповідальність за порушення виконання зобов`язань, тощо, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Відтак апеляційний суд наводить мотиви, з яких він виходить, вирішуючи вимогу про стягнення процентів.

Статтею 1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

У справі що розглядається, позивач просив стягнути з відповідача 23 373 грн 18 коп. - прострочених процентів, нарахованих у відповідності до умов Довідки, підписаної позичальником ОСОБА_1 .

Як уже зазначалося вище, Довідка (паспорт споживчого кредиту) позичальника дійсно містить умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, розмір яких становить у пільговий період 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду 37, 2 % річних (3,1 % на місяць), також містить погоджену умову про те, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, становить 74, 4 % річних (а.с. 19 - 20).

Таким чином заборгованість за процентами в розмірі 23 373, 18 грн, розрахованими виходячи зі ставки 74, 4 % річних, з урахуванням того, що сторони погодили такі умови, підписавши паспорт споживчого кредиту, підлягають до стягнення.

Відтак доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення процентів підлягає скасуванню з постановленням нового в цій частині.

Виходячи із зазначеного, апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню, а заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2021 року скасуванню в частині відмови в задоволенні позову, з ухваленням у цій частині нового, про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути за договором б/н від 18.07.2019 року, заборгованість по процентах за користування кредитом визначену станом на 13 квітня 2021 року у розмірі 23 373 грн 18 коп., заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2021 року в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту залишити без змін.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині вирішення вимог про стягнення процентів за користування кредитом, апеляційний суд в порядку п. п. б п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України наводить розрахунок нового розподілу судових витрат.

Позивач при зверненні до суду сплатив 2 270 грн судового збору за подання позову (а.с. 6) та 3 405 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а. с. 97), тобто всього поніс судові витрати в розмірі 5 675 грн. Оскільки позов підлягає до задоволення в повному обсязі, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 100 % понесених ним судових витрат, що становить 5 675 грн.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів) становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та в частині розподілу судових витрат скасувати, та в цій частині постановити нове:

Позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентах задовольнити:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" за кредитним договором № б/н від 18 липня 2019 року заборгованість по процентах, яка склалася станом на 13 квітня 2021 року, в розмірі 23 373 (двадцять три тисячі триста сімдесят три) гривні 18 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 5 675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2021 року в частині задоволення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , рахунок № НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк