Справа № 341/431/21
Провадження № 22-ц/4808/1139/21
Головуючий у 1 інстанції Мергель М. Р.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

30 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду від 24 червня 2021 року під головуванням судді Мергеля М.Р. у м. Галич у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Галицького районного суду від 24 червня 2021 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 500 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення суду на електронну адресу суду та з використанням системи «Електронний суд» ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 безпосередньо до апеляційного суду подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначалися негативні висловлювання щодо всіх поліцейських, звинувачення існуючих державних органів у вчиненні порушень, судової системи України - у гнобленні «простих людей», порівняння майнового стану головуючого судді із розміром задоволених судом вимог за позовом, заклики порівняти заробітну плату судді апеляційного суду із рівнем відшкодування моральної шкоди ЄСПЛ, а також інші висловлювання, не передбачені вимогами цивільно-процесуального закону, що є недопустимими.

Крім того, ОСОБА_2 не долучено до апеляційної скарги оригінал електронного документу (довіреності) з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом ОСОБА_1 , який уповноважує ОСОБА_2 на вчинення процесуальних дій від свого імені.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 липня 2021 року апеляційна скарга залишена без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 356 ЦПК України та неподання довіреності або іншого документа, що посвідчує повноваження представника. Апелянту надано строк десять днів з дня отримання копії ухвали для виправлення зазначених недоліків апеляційної скарги -подання апеляційної скарги, яка за формою та змістом має відповідати вимогам ст. 356 ЦПК України, а також довіреності або іншого документа, що посвідчує повноваження представника.

На виконання ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 05 липня 2021 року ОСОБА_2 з використанням системи «Електронний суд» 05 липня 2021 року подав заяву про виконання ухвали суду, згідно якої вказав, що при реєстрації представником позивача апеляційної скарги система обов`язково підтягує електронну довіреність, інакше апеляційну скаргу неможливо зареєструвати.

Також на виконання ухвали апеляційного суду повторно подав довіреність від 30.11.2020, яка містить відомості про формування в системі «Електронний суд» 30.11.2020 та не містить відомостей про підписання такої ЕЦП, дату такого та особу яка підписала такий документ своїм ЕЦП, а також подав довіреність, посвідчену секретарем Дем`янівської сільської ради 12.12.2019, якою ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_2 на ведення від його імені справи в судах усіх рівнів.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту, передбаченим приписами ЦПК України (статті 356). Якщо заява, скарга за формою та змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються приписи статті 185 ЦПК України. Для розгляду таких скарг мають застосовуватися приписи ЦПК України, якими врегульовані аналогічні питання, зокрема, щодо учасників цивільного процесу, їхніх прав і обов`язків (статті 42-47, 55-64), судових викликів і повідомлень (статті 128-131), заходів процесуального примусу (глава 9 розділу ІІІ), відкриття провадження у справі (глава 2 розділу ІІІ), розгляду справи по суті (глава 6 розділу ІІІ), апеляційного та касаційного оскарження судових рішень (глави 1, 2 розділу V).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Апеляційна скарга за змістом і формою повинна відповідати вимогам ст. 356 ЦПК України без зазначення у ній образливих та надуманих висловлювань із застосуванням будь-яких порівнянь та епітетів.

Використання одними учасниками судового процесу образливих слів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

У висновках Великої Палати Верховного Суду, неодноразово (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19 та від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19) звернуто увагу на неприпустимість вчинення таких дій (нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників) та вказано, що ці дії суперечать основним засадами (принципами) судочинства, а також його завданню, а з огляду на вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Згідно ч. 3, 4 ст. 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До апеляційної скарги додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Згідно п. 1 Розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, електронний документ (далі - ЕД) - оригінал електронного документу з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора; електронна копія паперового документу (далі - ЕКПД) - результат повного відтворення інформації та реквізитів паперового документу у електронно-цифровій формі. Включає оптичний образ документу в форматі PDF, його текст у метаданих, реєстраційну інформацію, тощо; електронний цифровий підпис (далі - ЕЦП) - електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в АСДС для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо).

Відповідно до п. п. 1, 9 Розділу ХІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, обмін електронними документами між судом, ОСП, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми електронного суду.

Шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного доручення, встановленої адміністратором форми (з правом передоручення або без такого права), особа, що зареєструвала електронний кабінет, може уповноважити представника (іншу фізичну особу, що має зареєстрований електронний кабінет) на подання документів від свого імені або від імені довірителя по судовій справі, судовому провадженню або зверненню. Електронні доручення, що підтверджують повноваження підписанта автоматично додаються підсистемою до кожного документу, ним відправленого.

Відповідно до пп. 1.5. Розділу ХХ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, це Положення набирає чинності з 15 березня 2018 року для органів системи правосуддя у наступному порядку: для судів загальної юрисдикції, до їх підключення до модуля автоматизованого розподілу та інших підсистем, є чинними норми цього Положення в редакції від 15.09.2016 року.

Згідно п. 1.2.1. Положення, в редакції від 15.09.2016 року, оригінал електронного документа суду - електронний примірник документа суду з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП) автора, що не підлягає редагуванню.

Оскільки апелянтом не подано апеляційну скаргу, яка за формою та змістом має відповідати вимогам ст. 356 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що недоліки апеляційної скарги апелянтом усунуто частково.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що за наведених обставин апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути апелянту відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

При цьому колегія суддів зазначає, що визнання неподаною та повернення апеляційної скарги не є позбавленням права доступу до суду у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вказане не перешкоджає повторному зверненню з апеляційної скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду від 24 червня 2021 року визнати неподаною та повернути.

Ухвала набирає законної сили з часу постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський