Справа № 308/1364/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Дергачової Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Стегней К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до першого відповідача виконавчого комітету Ужгородської міської ради, другого відповідача Ужгородської міської ради, та третього відповідача Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Бородіна 14», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного акціонерного товариства «Житлово-побутове підприємство», про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Ужгородської міської ради, Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Бородіна 14», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача приватного акціонерного товариства «Житлово-побутове підприємство» про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги посилається на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2004 року №2959, укладеного з третьою особою ПрАТ «Житлово-побутове підприємство», являється одноосібним власником нежилого приміщення поз. 31-39 гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 . Зазначає, що при укладенні договору повноваження продавця, як власника приміщення, підтверджувалося свідоцтвом про право власності від 25.11.1999 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.02.1997 року №29. Вказує, що у жовтні 2019 року даний договір купівлі-продажу був оскаржений Органом самоорганізації населення «Будинковий комітет «Бородіна, 14», а спір розглядався у цивільній справі №308/12002/19 (головуючий Бедьо В.І.) Стверджує, що про цей позов позивач довідалася лише 23 січня 2020 року. Зазначає, що одним із доказів, який був долучений до матеріалів справи, була постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 308/14021/15-а, зі змісту якої позивач довідалася, що предметом судового спору у справі № 308/14021/15-а (новий номер №857/8563/19) було рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.10.2015 № 340 «Про відміну пункту рішення виконавчого комітету», яким відмінено п.п.6 розділу «Гуртожитки» п.1.7 рішення виконавчого комітету міської ради від 26 лютого 1997 року №29 «Про реєстрацію будинковолодінь». Вказує, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.10.2015 № 340 «Про відміну пункту рішення виконавчого комітету» фактично скасовувало правові підстави, з яких у 1997 році було видано свідоцтво про право власності продавця (ПрАТ «ЖПП») на гуртожиток за адресою АДРЕСА_1 . Це стало одною з підстав оскарження ОСН «БК «Бородіна,14» у справі №308/12002/19 договору купівлі продажу об`єкта нерухомості-приміщення поз.31-39 гуртожитку.

Таким чином, оскаржуване рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.10.2015 № 340 «Про відміну пункту рішення виконавчого комітету», безпосередньо стосувалося окремого приміщення гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 , власником якого була позивач на той час, що не була залучена до участі у справі та прийнятті цього рішення.

Звертає увагу, що позивачем у справі 308/14021/15-а був власник згідно зі свідоцтвом (продавець) ПрАТ «ЖПП», і рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2019 року адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Житлово-побутове підприємство» до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача будинковий комітет «Бородіна, 14» про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.10.2015 № 340 «Про відміну пункту рішення виконавчого комітету», яким відмінено п.п.6 розділу «Гуртожитки» п.1.7 рішення виконавчого комітету міської ради від 26 лютого 1997 р. №29 «Про реєстрацію будинковолодінь». Однак, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 308/14021/15-а рішення суду першої інстанції від 10.06.2019 року скасовано, а провадження закрито з мотивів порушення предметної підсудності, оскільки справа підсудна до розгляду у господарському/цивільному судочинстві.

Позивач наголошує, що виконавчий комітет Ужгородської міської ради не мав повноважень скасувати своє ж попереднє рішення, оскільки в силу пункту 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визнання такого рішення незаконним було можливо виключно у судовому порядку.

Стверджує, що судовими рішеннями вже надавалася оцінка правомірності набуття у власність спірного майна саме ПрАТ «ЖПП», зокрема у постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2017 року у справі №308/4356/16-а, рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2005 року у справі № 2-5074/05.

Звертає увагу, що виходячи з диспозиції підпункту 10 пунктів а) та б) статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у редакції станом на дату прийняття оспорюваного позивачем рішення така не могла слугувати підставою для прийняття даного рішення, однак, рішення № 340 від 13.10.2015 року містить посилання на вказану норму.

Зазначає на незаконності такого утворення як органу самоорганізації населення - будинкового комітету «Бородіна 14», що підтверджується судовим рішенням у справі №308/9606/13-а, яке залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2015 у справі № 376/5948/14. Відтак такий орган був позбавлений права звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання з будь-яких питань.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.09.2020 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак 11.12.2020 року подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, за змістом якої позовні вимоги підтримує, просив задоволити позов з мотивів, викладених у позовній заяві.

У судове засідання представник відповідача ОСН «Будинковий комітет «Бородіна 14» не з`явився, 11.12.2020 року подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи також у судове засідання не з`явився, подавши 11.12.2020 року через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності. При цьому, вказав, що вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради таким, що підлягає скасуванню.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце цього засідання повідомлені належним чином.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористались.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до частини шостої статті 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 20.10.2021 року (з урахуванням перебування головуючого судді у відрядженні 18 та 19 жовтня 2021 року).

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

На підставі договору купівлі-продажу, укладеного 25 травня 2004 року між ЗАТ «Житлово-побутове підприємство», , (місцезнаходження: м. Ужгород, вул. Б.Хмельницького, 21), іменованим далі як «ПРОДАВЕЦЬ», та ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , (мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) іменованою далі як «ПОКУПЕЦЬ», продавець продав, а покупець купив вбудовані нежитлові приміщення (кафе), поз.№31-39, що знаходяться в будинку під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 122 кв.м. (а.с.11-12). Договір нотаріально посвідчено 25 травня 2004 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Парамоновим О.В. та зареєстровано в реєстрі за №2959.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 25.11.1999 року закритому акціонерному товариству «Житлово-побутове підприємство» управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.02.1997 року за №29, зареєстрованого в Ужгородському державному міжрегіональному виробничому підприємстві технічної інвентаризації 25.11.1999 року №1041 (а.с. 13-14) на момент укладення вищенаведеного договору від 25 травня 2004 року відчужувані приміщення належали продавцю за договором ЗАТ «Житлово-побутове підприємство», що і констатовано сторонами у пункті 2 договору.

У пункті 5 договору засвідчено ствердження продавця, що вбудовані приміщення, які є предметом цього договору, нікому не продані, не подаровані, не відчужені іншим способом, не заставлені, в спорі і під забороною не перебувають, прав щодо них у третіх осіб немає.

На підтвердження обставин належності продавцю ЗАТ «Житлово-побутове підприємство» майна, що є предметом купівлі-продажу, укладеним 25 травня 2004 року, позивачем додано копію витягу з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів від 26 лютого 1997 року № 29 «Про реєстрацію будинковолодінь…», з п. 1.7 якого вбачається, що виконком міської ради вирішив зареєструвати право власності закритого акціонерного товариства «Житлово-побутове підприємство» на будівлі (житлові будинки, гуртожитки, адмінбудинок), в тому числі гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15). Також долучено копію Свідоцтва про право власності на будівлю, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської Ради від 26.02.1997 року за №29 та докази реєстрації права власності на згадане майно в Ужгородському державному міжрегіональному виробничому підприємстві технічної інвентаризації 25.11.1999 року №1041 (а.с. 13-14).

Як встановлено судом з доданої до матеріалів справи копії рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.10.2015 року № 340 «Про відміну пункту рішення виконавчого комітету» виконком міської ради, розглянувши лист «Будинкового комітету «Бородіна, 14» № 1/5 від 07.10.2015 року керуючись пунктом 10 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також з метою захисту порушених прав та інтересів громадян на житло, вирішив відмінити п.п. 6 розділу «Гуртожитки» п. 1.7. рішення виконавчого комітету міської ради від 26 лютого 1997 року № 29 «Про реєстрацію будинковолодінь» (а.с. 16).

Саме це рішення оспорюються позивачем.

За положеннями підпунктів 10 пункту а) та б) статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у редакції Закону на дату прийняття вказаного рішення 13.10.2015 року, регламентовано, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: за пунктом а) (власні (самоврядні) повноваження), зокрема відповідно до підпункту 10 належить затвердження маршрутів і графіків руху місцевого пасажирського транспорту незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством; та відповідно до пункту б) (делеговані повноваження), зокрема згідно з підпунктом 10 належить облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Отже ні підпункт 10 пункту а), ні підпункт 10 пункту б) статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» не могли слугувати підставою для прийняття спірного рішення.

Крім того, підставою для прийняття виконкомом міської ради спірного рішення від 13.10.2015 року за № 340 вказано лист «Будинкового комітету «Бородіна, 14» № 1/5 від 07.10.2015 року.

Однак, виконкомом міської ради не було враховано судове рішення, а саме постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2013 року у справі № 308/9606/13-а за позовом приватного акціонерного товариства «Житлово-побутове підприємство» до Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування окремого пункту рішення, згідно з яким визнано протиправним та скасовано рішення Ужгородської міської ради № 899 від 31.05.2013 «Про дозвіл на створення органу самоорганізації населення - будинкового комітету «Бородіна 14» (а.с. 38-39).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2015 року у справі № 876/5948/14 постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2013 року у справі №308/9606/13-а залишено без змін (а.с. 40-42). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про органи самоорганізації населення» від 11 липня 2001 року №2625-ІІ орган самоорганізації населення створюється за територіальною ознакою. Територія, у межах якої діє орган самоорганізації населення, визначається рішенням ради, що дала дозвіл на створення, зокрема, будинкового комітету - в межах будинку (кількох будинків) в державному і громадському житловому фонді та фонді житлово-будинкових кооперативів. Тобто, законодавчо чітко встановлено категорію житла, в межах якого можливе утворення органу самоорганізації мешканців АДРЕСА_1 не відноситься до будівлі державного, громадського житлового фонду та фонду житлово-будинкових кооперативів. Що також констатовано і судом апеляційної інстанції, яким зазначено, що на спірну будівлю не поширюється Закон №2625-ІІ, оскільки остання не відноситься до державного житлового фонду, як про це стверджував апелянт.

Таким чином, з урахуванням набрання законної сили 03.09.2015 року постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2013 року у справі № 308/9606/13-а станом на дату прийняття оспорюваного рішення виконкомом міської ради 13.10.2015 року за № 340 будинковий комітет не був законним утворенням, а відтак позбавлений права звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання з будь-яких питань (а.с.38-42).

Крім того, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме: з постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.06.2014 у справі № 807/1810/14, за наслідками розгляду позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Житлово-побутове підприємство" до Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації об`єднань громадян реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, треті особи: Будинковий комітет "Бородіна 14", ДП "Житловий комплекс № 2" ЗАТ "Житлово-побутове підприємство" про визнання реєстраційної дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, цей позов був задоволений частково; визнано недійсною державну реєстрацію органу самоорганізації населення Будинковий комітет "Бородіна 14", номер запису № 000611 від 11.06.2013 року.

При цьому судом було встановлено, що набуття органом самоорганізації населення статусу юридичної особи має здійснюватися в два етапи, спочатку у відповідності до Закону України «Про органи самоорганізації населення» у виконавчому комітеті відповідної ради отримується рішення про реєстрацію, а потім у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" на підставі поданих документів вноситься до Єдиного державного реєстру відповідний запис державним реєстратором.

Згідно рішення Ужгородської міської ради від 31.05.2013 № 899 надано дозвіл на створення органу самоорганізації населення будинкового комітету по АДРЕСА_1 ».

Разом з тим, постановою Ужгородського міськрайонного суду від 29.11.2013 у справі №308/9606/13-а, яка набула законної сили 10.12.2013 р., рішення Ужгородської міської ради від 31.05.2013 №899 «Про надання дозволу на створення органу самоорганізації населення будинкового комітету по АДРЕСА_1 », визнано протиправним та скасовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином враховуючи, що на даний момент рішення Ужгородської міської ради від 31.05.2013 №899 «Про надання дозволу на створення органу самоорганізації населення будинкового комітету по АДРЕСА_1 », на підставі якого було здійснено оспорювану реєстрацію - скасовано, суд вважає, що державну реєстрацію органу самоорганізації населення Будинковий комітет "Бородіна 14", номер запису № 000611 від 11.06.2013 року слід визнати недійсною.

З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2016 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області затверджено мирову угоду від 21.03.2016 року, укладену між ОСОБА_3 , ПАТ «Житлово-побутове підприємство» та виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, Ужгородською міською радою, на підставі якої позивач ОСОБА_3 відмовився від вимоги про визнання незаконним та скасування п. 1.7. рішення виконкому Ужгородської міської ради від 26.02.1997 року за № 29 «Про реєстрацію будинковолодінь», а відповідач - ПАТ «Житлово-побутове підприємство» передав до комунальної власності гуртожиток по АДРЕСА_1 - 12.01.2016 року.

Відповідно до пункту 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно з офіційним тлумаченням положень частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних інтересів, і суб`єкти цих відносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Тобто, рішення органів місцевого самоврядування скасовуються виключно у судовому порядку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, а рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.10.2015 №340 «Про відміну пункту рішення виконавчого комітету», яким відмінено п.п. 6 розділу «Гуртожитки» п.1.7 рішення виконавчого комітету міської ради від 26 лютого 1997 р. №29 «Про реєстрацію будинковолодінь» слід визнати протиправним та скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 76-89, 258 - 259, 263 - 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 16, 393 ЦПК, п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до першого відповідача виконавчого комітету Ужгородської міської ради, другого відповідача Ужгородської міської ради, та третього відповідача Органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Бородіна 14», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного акціонерного товариства «Житлово-побутове підприємство» про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 13.10.2015 № 340 «Про відміну пункту рішення виконавчого комітету», яким відмінено п.п.6 розділу «Гуртожитки» п.1.7 рішення виконавчого комітету міської ради від 26 лютого 1997 року №29 «Про реєстрацію будинковолодінь».

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач 1: виконавчий комітет Ужгородської міської ради, адреса місцезнаходження: пл. Поштова, 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, .

Відповідач 2: Ужгородська міська рада, адреса місцезнаходження: пл. Поштова, 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, .

Відповідач 3: Орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Бородіна 14», адреса місцезнаходження: вул. Бородіна, 14, м. Ужгород, 88007, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватне акціонерне товариство «Житлово-побутове підприємство», адреса місцезнаходження, вул. Б. Хмельницького, 21, м. Ужгород, 88018, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику)учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення - 20.10.2021 року.

Головуюча Н.В. Дергачова