Справа № 461/790/20 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/2040/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

з участю: представника Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» - Ткачука Т.А.,

представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 березня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

у січні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерної страхової компанії «Скарбниця» про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 22 листопада 2018 року близько 06 год. 30 хв. поблизу будинку 48-А по вулиці Шевченка в селі Скнилові Пустомитівського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій ОСОБА_5 , керуючи мікроавтобусом марки «Мерседес 208», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на лежачого пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. Стверджують, що загибель потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, близьким родичам останнього, а саме дружині - ОСОБА_1 , синові - ОСОБА_2 та дочці - ОСОБА_3 завдано матеріальної та моральної шкоди. Зазначають, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ АСК «Скарбниця», відтак обов`язок щодо відшкодування завданої позивачам шкоди покладається на відповідача як на страховика. Вказують, що ОСОБА_1 на день смерті свого чоловіка досягла встановленого законом пенсійного віку, відтак була непрацездатною і перебувала на його утриманні, відтак має право на відшкодування шкоди, завданої смертю чоловіка, розмір якої не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Вважають, що страховик відшкодовує також моральну шкоду, заподіяною смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим), загальний розмір якої стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, тобто по 14 892,00 грн. кожному. Крім того ОСОБА_2 займався похороном свого батька, у зв`язку з чим поніс витрати на поховання у розмірі 4 200,00 грн. Звертають увагу на те, що 14 січня 2020 року страховик безпідставно відмовив у виплаті страхового відшкодування, тому з 15 січня почалося прострочення виконання грошового зобов`язання з виплати такого відшкодування, у зв`язку з чим у ПрАТ АСК «Скарбниця» виник обов`язок сплатити їм пеню, інфляційні втрати та 3% річних за період з 14 січня 2020 року до здійснення повного перерахунку страхового відшкодування.

З наведених підстав просять:

-Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану смертю чоловіка в розмірі 134 028,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 14 892,00 грн., а разом 148 920,00 та допустити рішення у цій частині до негайного виконання.

- Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 розмір пені за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

1.148 920,00 грн. Х 2 Х відсоток облікової ставки НБУ, що діє у періоді за який здійснюється розрахунок : 365 (днів у році) Х кількість прострочених днів за період у якому діяла облікова ставка НБУ.

2.Розміри пені за періодами облікової ставки НБУ додати між собою.

- Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 розмір інфляційних втрат за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

148 920,00 (сума боргу) Х сукупний індекс інфляції за період прострочення (розраховується шляхом перемноження індексів інфляції за кожний місяць у відсотках за розрахунковий період ) - 148 920,00 (сума боргу).

-Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 (розмір трьох відсотків річних за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

3% Х 148 920,00 (сума боргу) Х кількість прострочених днів : 365(днів у році).

-Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 14 892,00 грн. та витрати на поховання батька в розмірі 4 200,00 грн., а разом 19 092,00 грн. та допустити рішення у цій частині до негайного виконання.

- Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_2 розмір пені за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

1.19 092,00 грн. Х 2 Х відсоток облікової ставки НБУ, що діє у періоді за який здійснюється розрахунок : 365 (днів у році) Х кількість прострочених днів за період у якому діяла облікова ставка НБУ.

2.Розміри пені за періодами облікової ставки НБУ додати між собою.

- Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_2 розмір інфляційних втрат за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

19 092,00 (сума боргу) Х сукупний індекс інфляції за період прострочення (розраховується шляхом перемноження індексів інфляції за кожний місяць у відсотках за розрахунковий період ) - 19 092,00 (сума боргу).

-Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_2 розмір трьох відсотків річних за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

-3% Х 19 092,00 (сума боргу) Х кількість прострочених днів : 365(днів у році).

-Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 14 892,00 грн. та допустити рішення у цій частині до негайного виконання.

- Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 розмір пені за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

1.14 892,00 грн. Х 2 Х відсоток облікової ставки НБУ, що діє у періоді за який здійснюється розрахунок : 365 (днів у році) Х кількість прострочених днів за період у якому діяла облікова ставка НБУ.

2.Розміри пені за періодами облікової ставки НБУ додати між собою.

- Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 розмір інфляційних втрат за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

14 892,00 (сума боргу) Х сукупний індекс інфляції за період прострочення (розраховується шляхом перемноження індексів інфляції за кожний місяць у відсотках за розрахунковий період ) - 14 892,00 (сума боргу).

-Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 розмір трьох відсотків річних за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою: 3% Х 14 892,00 (сума боргу) Х кількість прострочених днів : 365(днів у році).

-Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 гривень.

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 березня 2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану смертю чоловіка в розмірі 134 028,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 14 892,00 грн., а разом 148 920,00 та допустити рішення у цій частині до негайного виконання.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 розмір пені за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

1.148 920,00 грн. Х 2 Х відсоток облікової ставки НБУ, що діє у періоді за який здійснюється розрахунок : 365 (днів у році) Х кількість прострочених днів за період у якому діяла облікова ставка НБУ.

2.Розміри пені за періодами облікової ставки НБУ додати між собою.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 розмір інфляційних втрат за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

148 920,00 (сума боргу) Х сукупний індекс інфляції за період прострочення (розраховується шляхом перемноження індексів інфляції за кожний місяць у відсотках за розрахунковий період ) - 148 920,00 (сума боргу).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 (розмір трьох відсотків річних за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

3% Х 148 920,00 (сума боргу) Х кількість прострочених днів : 365(днів у році).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 14 892,00 грн. та витрати на поховання батька в розмірі 4 200,00 грн., а разом 19 092,00 грн. та допустити рішення у цій частині до негайного виконання.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_2 розмір пені за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

1.19 092,00 грн. Х 2 Х відсоток облікової ставки НБУ, що діє у періоді за який здійснюється розрахунок : 365 (днів у році) Х кількість прострочених днів за період у якому діяла облікова ставка НБУ.

2.Розміри пені за періодами облікової ставки НБУ додати між собою.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_2 розмір інфляційних втрат за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

19 092,00 (сума боргу) Х сукупний індекс інфляції за період прострочення (розраховується шляхом перемноження індексів інфляції за кожний місяць у відсотках за розрахунковий період ) - 19 092,00 (сума боргу).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_2 розмір трьох відсотків річних за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

3% Х 19 092,00 (сума боргу) Х кількість прострочених днів : 365(днів у році).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 14 892,00 грн. та допустити рішення у цій частині до негайного виконання.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 розмір пені за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

1.14 892,00 грн. Х 2 Х відсоток облікової ставки НБУ, що діє у періоді за який здійснюється розрахунок : 365 (днів у році) Х кількість прострочених днів за період у якому діяла облікова ставка НБУ.

2.Розміри пені за періодами облікової ставки НБУ додати між собою.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 розмір інфляційних втрат за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою:

14 892,00 (сума боргу) Х сукупний індекс інфляції за період прострочення (розраховується шляхом перемноження індексів інфляції за кожний місяць у відсотках за розрахунковий період ) - 14 892,00 (сума боргу).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 розмір трьох відсотків річних за період із 15.01.2020 до дати виконання рішення суду, розрахунок якого здійснити за наступною формулою: 3% Х 14 892,00 (сума боргу) Х кількість прострочених днів : 365(днів у році).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 гривень.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» () на користь ДСА України судовий збір в сумі 1842,22 грн.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з невірно встановленими обставинами, що мають значення для розгляду справи.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції ухвалено заочне рішення з порушенням норм процесуального права, оскільки відповідачем було подано відзив на позовну заяву, а однією з обов`язкових умов ухвалення заочного рішення є неподання відповідачем відзиву. Зазначає, що висновком експерта не встановлено, що смерть ОСОБА_6 настала внаслідок наїзду автомобіля, а в постанові про закриття кримінального провадження вказано, що у діях водія ОСОБА_5 не встановлено порушень Правил дорожнього руху України та експлуатації транспортного засобу, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що в постанові про закриття кримінального провадження чітко зазначено, що водій ОСОБА_5 був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на лежачого пішохода шляхом застосування екстренного гальмування. Вважає, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження про доходи ОСОБА_6 , а позивачами не надано доказів того, що ОСОБА_6 мав змогу утримувати свою дружину, незважаючи на те, що у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку з смертю годувальника є обов`язковими для надання. Крім того шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. На думку апелянта, суд безпідставно стягнув з нього витрати на оплату правничої допомоги, оскільки такі документально не підтвердженні та не доведені. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» - Ткачука Т.А. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що 22.11.2018 року близько 06 години 30 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи мікроавтобусом марки «Мерседес 208», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при проїзді по вул. Шевченка поблизу будинку №48-А, що у селі Скнилів Пустомитівського району Львівської області, здійснив наїзд (переїзд) на лежачого пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_6 від отриманих травм загинув на місці пригоди.

22.11.2018 року відомості про вищевказаний факт СУ ГУ Національної поліції у Львівській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000608 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно із висновком автотехнічної експертизи №1/1739 від 12.02.2019 року, в даній дорожній ситуації водій мікроавтобуса марки «Мерседес 208», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 при русі своїм мікроавтобусом із швидкістю 50 км/год. був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із заданого моменту виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали обставини пов`язані з тим, що об`єктивна можливість виявлення попереду в межах своєї смуги руху лежачого пішохода, для водія мікроавтобуса марки «Мерседес 208», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 настає на такій відстані з якої він вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на останнього шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування.

27.02.2019 року постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Львівській області полковника поліції Саса М.В. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000608 від 22.11.2018р. - закрито у зв`язку з відсутністю у діяннях ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Як вбачається із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 01.08.1981 року, свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 08.06.1982 року, свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 26.08.1989 року та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 01.10.2011 року, позивач ОСОБА_1 є дружиною загиблого ОСОБА_6 , а позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є його сином та дочкою.

Станом на момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 , відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/2879227 зі строком дії з 15.02.2018 року до 14.02.2019 року була застрахована відповідачем ПрАТ АСК «Скарбниця».

20.11.2019 року позивачі звернулися до відповідача із заявами про страхове відшкодування, згідно із якими просили здійснити виплату:

- ОСОБА_1 - 14 892,00 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка та 134 028,00 грн. відшкодування шкоди, заподіяної смертю чоловіка, що належиться дружині - пенсіонеру за віком;

- ОСОБА_2 - 14 892,00 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю батька та 4200,00 грн. відшкодування витрат на поховання батька;

- ОСОБА_3 - 14 892,00 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю батька.

14 січня 2020 року ПрАТ АСК «Скарбниця» у відповідь позивачам повідомила, що не визнає дану подію страховим випадком, а тому змушена відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

За змістом абзацу 1 частини першої та частини другої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплені у книзі п`ятій - зобов`язальне право, главі 82 - відшкодування шкоди, розділі 2 - відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Системний аналіз статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Саме такі правові висновки щодо застосування норм пункту 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV у поєднанні з положеннями статей 1200 та 1202 ЦК України викладено в постановах Верховного Суду від: 18 квітня 2018 року (провадження № 61-11674св18), 05 лютого 2020 року у справі № 326/440/19 (провадження № 61-17499св19), 09 квітня 2020 року у справі № 753/7486/17 (провадження № 61-37342св18), 09 липня 2020 року у справі №756/8644/19 (кримінальна юрисдикція), що свідчить про усталеність такого підходу в судовій практиці.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Незважаючи на те, що позивачка ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, однак нею не доведено факт перебування на утриманні померлого ОСОБА_6 , адже сам по собі факт проживання за однією адресою із загиблим не може свідчити про перебування на його утриманні, що на думку колегії суддів виключає можливість отримання нею страхового відшкодування, заподіяної смертю потерпілого.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18) вказано, що «зобов`язання про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою. Закриття кримінального провадження відносно водія у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення не звільняє останнього як власника і володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану смертю потерпілого, внаслідок дії цього джерела підвищеної небезпеки та він повинен нести цю цивільно-правову відповідальність. Відповідачем по справі не було доведено, що шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки була заподіяна внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки водій, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, повинен нести цивільно-правову відповідальність як власник і володілець джерела підвищеної небезпеки за шкоду, завдану смертю потерпілого внаслідок дії цього джерела підвищеної небезпеки, тому саме на відповідачеві як страховику лежить обов`язок сплатити страхове відшкодування шкоди, завданої внаслідок смерті потерпілого у межах лімітів відповідальності страховика. Такі висновки ґрунтуються на вірному застосуванні положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 1166, 1187 ЦК України».

Близький за змістом висновок про те, що «відсутність складу злочину, зокрема, у разі відмови в порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності», викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2018 року в справі № 126/1439/17 (провадження № 61-456св17) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 761/16292/15-ц (провадження № 61-32403св18).

Згідно із пунктом 27.3. статті 27 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

При цьому, право на отримання такого страхового відшкодування мають виключно особи, визначені цією нормою, однак лише у разі смерті фізичної особи - члена сім`ї, внаслідок настання страхового випадку.

За змістом пункту 27.4. статті 27 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Факт родинних зв`язків, як передумова для відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, а також розмір витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, підтверджено матеріалами справи. У справі містяться докази того, хто саме із позивачів поніс останні витрати - ОСОБА_2 .

У пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення».

У пунктах 49-51 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зазначено, що: «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зазначено, що «тлумачення положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.».

Аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

З огляду на вказані правові висновки, колегія суддів не вбачає підстав для застосування при вирішення спору, положень статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Тобто, зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування є правом суду, а не його обов`язком.

Крім того, особа на користь якої ухвалено рішення суду про стягнення боргу, на який нараховано відсотки не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом за захистом свого порушеного права, у разі невиконання відповідачем рішення суду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Враховуючи, що обставини справи встановлені судом першої інстанції повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення скасуванню, з ухваленням нового про часткове задоволення позову, а саме з відповідача на користь кожного із позивачів підлягає стягненню по 14 892,00 грн моральної шкоди, а на користь ОСОБА_2 також підграє стягненню сума в розмірі 4 200,00 грн., витрачених ним на поховання батька. В решті позовних вимог слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» - задовольнити частково.

Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 березня 2020 року - скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 14 892,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 14 892,00 грн. та витрати на поховання в розмірі 4200 грн., а разом 19 092,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 14 892,00 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25.06.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.