Справа № 128/775/21
Провадження № 22-ц/801/2224/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 рокуСправа № 128/775/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Путіліна Є. В., представника відповідача Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного районного міжрегіо-нального управління юстиції ( м. Хмельницький ) Штельмаха Д. В., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , його представників адвокатів Чорної О. М., Білошкурського О. В., розгля-нувши за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного по-зовного провадження, у відкри-тому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Вінницького відділу державної виконав-

чої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально - Західного

районного міжрегіонального управління юстиції ( м. Хмельницький ), за учас-

ті третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання

неправомірною оцінки вартості нерухомого майна у зведеному виконавчому

провадженні,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року про закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький районний суд Він-ницької області з позовом до Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного районного міжрегіо-нального управління юстиції ( м. Хмельницький ), за участі третіх осіб, які не заявля-ють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7 , на стороні відповідача ОСОБА_4 , на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання неправомірною прийнятої відповідачем як замовником виконаної експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз як виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 62825144 оцінки у розмірі 14 354 375,00 гривень вартості комплексу об`єктів нерухомого майна для автотехоб-слуговування у с. Лисогора Вінницького району Вінницької області. В обґрунтування заявленої вимоги ОСОБА_1 зазначає, що він є стягувачем у зведеному виконав-чому провадженні № 62825144 по стягненню з ОСОБА_7 на користь держави, на його користь, на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 коштів у сумі 24 915 796,97 гривень. 28 січня 2021 року суб`єкт оціночної діяльності експерт Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз склав висновок № 6270-6276/20-21, за яким вказаний об`єкт нерухомого майна як майновий комплекс, що складається з адміністративно-складських примі-щень, гаражів, земельних ділянок у с. Лисогора Вінницького району Вінницької об-ласті, оцінений у 14 354 375,00 гривень. Оцінені об`єкти нерухомого майна не можуть являтися цілісним майновим комплексом, вони оцінювалися чотири рази за різними цінами, які значно менше оскаржуваної, що свідчить про необхідність призначення судової оціночно-будівельної, оціночно-земельної експертизи, клопотання про прове-дення якої позивач додав до позовної заяви. Не погоджуючись з визначеною експерт-ним шляхом вартістю описаного та арештованого нерухомого майна, ОСОБА_1 просив суд позов задоволити.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року провадження у цій справі закрите на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки, за висновком суду, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з постановленою судом першої інстанції ухвалою, позивач ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану ухвалу скасувати як незаконну, необґрунтовану справу направити в суд першої інстанції для вирішення питання про відкриття в ній провадження. Скаржник зазначає, що посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, Великої Палати Верховного Суду, ви-кладений у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19, є безпідставним, оскільки у вказаних справах мали місце інші обставини, не ідентичні тим, що, наразі, досліджуються у цій справі, інші правовідносини, інший суб`єктний склад, інші об-єкт та предмет правового регулювання. Виклавши у скарзі норму статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», вказавши на здійснення оцінки майна у цьо-му випадку в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса та можливість оскар-ження цієї оцінки учасниками виконавчого провадження до адміністративного суду, ОСОБА_1 зауважує, що просить суд провести у справі експертизу, через що спір має бути вирішений лише в порядку позовного провадження. Зазначивши прецедентні рішення в окремих справах Європейського суду з прав людини, скаржник підкреслює власне право на доступ до суду, просить апеляційну скаргу задоволити.

04 жовтня 2021 року до апеляційного суду надійшов відзив третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги. У відзиві викла-дені мотиви, анало-гічні змісту самої апеляційної скарги позивача. ОСОБА_5 просить скасувати ух-валу Вінницького районного суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року, спра-ву направити в той же суд для вирішення питання про відкриття в ній провадження.

05 жовтня 2021 до апеляційного суду надійшов відзив начальника Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Цен-трально-Західного районного міжрегіонального управління юстиції ( м. Хмельниць-кий ) Голубєва С. В. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, постанов-леною з дотриманням норм мате-ріального і процесуального права. Апеляційна скарга ОСОБА_1 необґрунтована згідно норм процесуального закону, не підтверджена належними і допустимими до-казами, тому задоволенню не підлягає. Виклавши у відзиві фактичні обставини спра-ви, відповідач стверджує, що суд умотивовано та обґрунтовано прийняв рішення про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку ци-вільного судочинства. ОСОБА_1 може захистити свої права та інтереси виключно шляхом подання скарги на рішення, дії та/чи бездіяльність державного виконавця в порядку розділу VII ЦПК України, що узгоджується з правовою позицією Великої Па-лати Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16, на яку посилається власне сам скаржник. Наведені позивачем у зверненні до суду відносини не є цивільно-правовими, оскільки вони пов`язані вик-лючно із здійсненням виконавчого провадження, виконанням рішення суду, вони не є предметом регулювання ЦК України, не можуть бути оскаржені за правилами і на підставах, визначених цивільним законодавством у рамках позовного провадження. ОСОБА_1 обраний невірний спосіб захисту; оскаржувана ухвала суду першої інстанції не перешкоджає позивачу звернутися в суд із скаргою на дії державного виконавця. Керівник відповідача просить ухвалу Вінницького районного суду Він-ницької області від 08 вересня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_8 - без задоволення.

06 жовтня 2021 року до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_4 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 19 жовтня 2021 року до апеляційного суду надій-шли письмово викладені пояснення ОСОБА_4 у зв`язку з оскарженням ухвали суду від 08 вересня 2021 року, які по суті теж є відзивом на апеляційну скаргу. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, вважає оскаржувану ухвалу законною, обґрунтованою, апеляційну скаргу - не обґрун-тованою згідно норм цивільного процесуального закону, не підтверджену належними, допустимими доказами, у зв`язку з чим задоволенню вона не підлягає. Предметом спору у цій справі є дії/бездіяльність органу виконавчої служби під час вчинення ви-конавчих дій з оцінки майна боржника у зведеному виконавчому провадженні № 62825144. Майно або майнові права стягувача ( позивача ) не є предметом спору. З матеріалів справи не убачається існування спору про право власності на майно, з пи-тання права власності спір відсутній, тобто посилання стягувача на норми цивільного законодавства щодо захисту права власності не заслуговують на увагу, оскільки ним не визначена особа, котра порушує це право власності. Беручи до уваги, що виконавче провадження № 62825144 відкрите за виконавчими листами Шаргородського район-ного суду Вінницької області, не за виданим на виконання рішення виконавчим доку-ментом, у виконавчому провадженні не об`єднані виконання ухвалених судами різних юрисдикцій судові рішення, через що звернення ОСОБА_1 до Вінницького ра-йонного суду Вінницької області є безпідставним, провадження у справі має бути за-крите лише з мотивів відсутності у ній доказів, що підтверджують, на виконання яко-го ( яких ) виконавчого документа державним виконавцем відкрите виконавче прова-дження № 62825144. ОСОБА_4 стверджує про правильність умотивування су-дом першої інстанції оскаржуваної ухвали висновками Об`єднаної палати Касацій-ного цивільного суду Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 ( провадження № 61-4726сво19 ), Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 ( провадження № 12-122гс19 ), ураховуючи, що предметом спору у цих справах та у справі, що наразі перебуває у провадженні суду апеляційної інстанції, йдеться про дії державного ( при-ватного ) виконавця, а суб`єктом звернення до суду - сторона виконавчого проваджен-ня. Критикуючи посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викла-дену у справі № 821/197/ 18, ОСОБА_4 просить ухвалу суду від 08 вересня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

У судове засідання 27 жовтня 2021 року треті особи, які не заявляють самостій-них вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7 , на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не з`явилися з невідомих суду причин. Ураховуючи наявність від-зиву на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , те, що судом ужиті усі передбачені ци-вільним процесуальним законом заходи з повідомлення учасників справи про місце, день та час розгляду справи, про що свідчать додані до матеріалів справи докази ( ре-комендовані повідомлення про вручення судових повісток ), у відповідності до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу у відсутності тих її учасників, котрі не з`явилися у судове засідання без поважних на те причин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу присутніх учасників справи, їхніх представників, дослідивши в сукупності на-явні у справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задоволити.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення (яким є також ухвала суду) повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на під-ставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судо-вому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, вона є помилковою.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, виклавши в ухвалі від 08 вересня 2021 року норму статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», роз`яснення пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи ін-шої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», фактичні обставини вирішуваної справи, дійшов висновку, що вимоги сторони виконавчого провадження повинні розглядатися не у позовному про-вадженні, а шляхом оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна у процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Оскільки ОСОБА_9 є стягувачем у зведеному виконавчому провадженні № 62825144, він не може пред`являти позов про визнання неправомірною оцінки нерухомого майна суб-єкта оціночної діяльності, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження стягувачем рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Стягу-вач ОСОБА_1 не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду у позовному провадженні. Помилково прийнявши позов до розгля-ду, суд, керуючись пунктом першим частини першої статті 255 ЦПК України, закрив провадження, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочин-ства.

Закриваючи справу на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції не виконав вимоги частини першої статті 256 ЦПК України, якою передбачено, що у випадку якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом першим частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. У даній справі є зрозумілим, що справа підлягає розгляду саме у порядку цивільного су-дочинства, через що закриття в ній на підставі зазначеної норми закону безпідставне та незаконне.

Неможливо не погодитися з доводами апеляційної скарги в тій частині, що по-силання суду першої інстанції на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 ( провадження № 12-122гс19 ), Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 ( провадження № 61-4726сво19 ) є помилковим, оскільки правовідносини у цій справі не є подібними тим, що мали місце у справах, розглянутих судом касаційної інстанції. Подібність право-відносин передбачає аналогічність суб`єктного складу учасників справи, об`єкта та предмета правового регулювання, умов застосування правових норм, тобто матеріаль-но-правового регулювання спірних правовідносин. Відповідні роз`яснення містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/5394/15-г, від 19 червня 208 року у справі № 922/2383/16, від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11, від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц, від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/ 19.

Без роз`яснення судом першої інстанції позивачеві до юрисдикції якого суду віднесено розгляд цієї справи убачається небезпідставним посилання ОСОБА_1 у скарзі на порушення його права на доступ до суду.

Переглядаючи на предмет законності й обгрунтованості оскаржувану ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції від 25 березня 2021 року про відмову у відкритті провадження у цій справі, скасовуючи вказану ухвалу та направляючи справу у той же суд для продовження розгляду, суд апеляційної інстанції у своїй постанові від 12 травня 2021 року з посиланням на правовий висновок Великої Палати Верховного Су-ду, зроблений у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц ( про-вадження № 14-187цс19 ), підкреслив, що право на звернення зі скаргою на дії чи без-діяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного ви-конавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на вико-нання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України. У таких випадках адміністративна юрисдикція виключається. Велика Палата Верховного Суду зазначала, що визначення вартості майна боржника є проце-суальною дією державного виконавця ( незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії ) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповнова-жених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 ( провадження № 11-1200апп18 ).

Заслуговує на увагу й той факт, на якому загострив увагу ОСОБА_4 , що ОСОБА_1 у березні 2021 року звертався у Шаргородський районний суд Вінниць-кої області зі скаргою на дії державного виконавця Вінницького відділу державної ви-конавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного ра-йонного міжрегіонального управління юстиції ( м. Хмельницький ) щодо оцінки май-на у порядку, визначеному статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», розділом VII ЦПК України. Проте вказане його звернення не знайшло вирішення по суті заявленої вимоги.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійсню-ють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розгля-дають також інші справи. За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних сво-бод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встанов-леним законом. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судовий захист - основна форма захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовід-носин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, та-ким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розгля-дається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленим у Конститу-ції України принципом верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Євро-пейського суду з прав людини ( далі - ЄСПЛ ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» ( заява № 21851/03 ) Європейський суд з прав людини наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рам-ках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікува-ти, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений зако-ном» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на до-тримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає усю організа-ційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних ка-тегорій судів.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, жит-лових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку ін-шого судочинства. Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Отже, враховуючи вищевикладене, суть спірних правовідносин, що мають місце у даній цивільній справі, колегія суддів апеляційного суду визнає вірною ту обстави-ну, що заявлена вимога не може бути розглянутою поза межами цивільного судочин-ства.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду справи суд апеляційної інс-танції керується нормами статті 367 ЦПК України, якими визначені межі вирішення справи: суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково по-даними доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстан-ції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

За правилами статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рі-шення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні йо-го мотивувальної та ( або ) резолютивної частини ( частина четверта статті 376 ЦПК України ).

За встановлених фактичних обставин у справі колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги. Част-ковість полягає у тому, що на виконання норм статті 374 ЦПК України, якою визна-чені повноваження суду апеляційної інстанції, цей суд за результатами розгляду апе-ляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому прова-дженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інс-танції, але не для вирішення питання про відкриття в ній провадження, як просив в апеляційній скарзі позивач, стягувач ОСОБА_1 .

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 380-384, 389 ЦПК України, апеляцій-ний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08 вересня 2021 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання неправомірною оцінки вартості нерухомого майна у зведеному виконавчому провадженні - скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню вона не підлягає.

Повний текст постанови складений 28 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський