Провадження № 2-з/756/406/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Стельникович С.А. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Києва Василенко Олега Анатолійовича, третя особа - Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації прав,

УСТАНОВИВ:

06.10.2021 на адресу Оболонського районного суду м. Києва надійшов позов представника ОСОБА_1 - адвоката Стельникович С.А. до відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Києва Василенко Олега Анатолійовича, третя особа - Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації прав.

19.10.2021 до суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Стельникович С.А. надійшла заява про забезпечення вищезазначеного позову, у якій він просить суд накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив про те, що 09.04.2021 позивач звернулась до адвоката з метою надання консультації про порядок приватизації даної квартири та дізналась, що вказана квартира зареєстрована на праві власності за її племінником ОСОБА_3 , підставою для здійснення реєстрації права власності було свідоцтво про право власності, серія та номер:б/н, виданий 23.12.2019, видавник: Орган приватизації державного житлового фонду-управління житлово-комунального господарства Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації, видане згідно з розпорядженням від 23.12.2019 №2373. У подальшому дана квартира була відчужена ОСОБА_3 на користь гр. ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:572 від 27.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А.

Також, зазначається, що 26.08.2021 листом заступник голови Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації повідомив, що в адміністрації відсутня будь-яка інформація про надання дозволу на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , а також розпорядження від 23.12.2019 №2373 відсутнє. 04.10.2021 позивач звернулась до Оболонського районного управління поліції ГУ Національної поліції у м.Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо факту підробки розпорядження Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації від 23.12.2019 №2373.

За вказаних обставин просить заяву про забезпечення позову задовольнити, оскільки у разі незастосування заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України) сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, відповідно до якого позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Обсяг позовних вимог має відповідати виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на яку ОСОБА_1 просить накласти арешт, є спірним майном, яке входить до предмету поданого позову.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.04.2021 квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер:б/н, виданий 23.12.2019, видавник: Орган приватизації державного житлового фонду-управління житлово-комунального господарства Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації, виданого згідно з розпорядженням від 23.12.2019 №2373 та яка у подальшому на підставі договору купівлі- продажу від 27.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. була відчужена на користь ОСОБА_2 .

Оскільки на сьогодні право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 , остання може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, виходячи з фактичних обставин спору, позов ОСОБА_1 направлений на захист свого суб`єктивного права, а саме права власності на спірну квартиру.

Невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , через ризик її відчуження може істотно ускладнити ефективний захист прав ОСОБА_1 у випадку задоволення позову. Той факт, що ОСОБА_2 після державної реєстрації права власності на квартиру не вчинила дій, які могли б підтвердити намір відчужити квартиру, зокрема не зверталася до ріелторів і не розміщувала оголошення про продаж, не свідчать про неможливість як одноособового власника вільно розпорядитись указаним нерухомим майном, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Крім того, немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки квартира залишається у її володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується лише на певний час (такий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17).

Також Верховний Суд у своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі № 759/3390/18 вказав, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Враховуючи предмет позову та обсяг позовних вимог, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення ефективного захисту прав позивача та утруднить виконання рішення суду в разі задоволення позову, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення заяви та накладення арешту на квартиру, належної ОСОБА_2 .

Також суд враховує, що обраний ОСОБА_1 вид забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами та не порушить прав та інтересів ОСОБА_2 з приводу користування та володіння майном.

Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Підстав для зустрічного забезпечення позову, судом не встановлено.

Керуючись статтями 149, 150-153, 157, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Стельникович С.А. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Києва Василенко Олега Анатолійовича, третя особа - Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації прав - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру загальною площею 42,9 кв.м, житлова площа 25,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 );

Боржник: ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя М.М. Ткач