Справа №766/68/21
УХВАЛА

з питання забезпечення позову

22 жовтня 2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви адвоката позивачів ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення їх позову до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

06.08.2021 року представником позивачів адвокатом Саплєвою О.В. подано заяву про забезпечення вищевказаного позову, в обгрунтування якої вказує, що в провадженні суду перебуває справа про відшкодування моральної та матеріальної шкоди в розмірі 102389,16 грн. 18.10.2021 р. ОСОБА_2 було виявлено наклеювання на зупинках ОСОБА_5 об`яви щодо продажу свого будинку з усіма зручностями 9*9 біля Авторинку також є гараж для транспорту тел.: НОМЕР_1 за 19000 у.е. Вказує, що оскільки існує спір з приводу матеріальної та моральної шкоди, існує ризик відчуження ОСОБА_4 свого майна, а тому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в частині заявлених позовних вимог в сумі 102389,16 грн.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Крім того, ст. 150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Разом з тим, предмет позову сам по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, визначений позивачами.

Позивачкою жодним чином не наведено обгрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння відповідача в межах суми позовоу.

Заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Тобто, в порушення положень ст. 12, 81 ЦПК України щодо розподілу тягаря доказування позивачкою не доведено суду передбаченими у ст.ст. 77-80 ЦПК України доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання імовірного рішення суду, що існує реальна загроза невиконання рішення суду, наміри відповідача розпорядитися його майном, тощо. Долучена фотокартка оголошення не свідчить про у оголошенні йде мова саме про будинок відповідача ,що він вказане оголошення розклеював тощо.

До заяви долучений витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до якого ОСОБА_4 на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 07.10.2019 р. належить на праві власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,83 кв.м.

Вказане домоволодіння не є предметом спору між сторонами, реальний виділ будь-якої частки будинку не здійснювався, накладення арешту в межах ціни позову є неможливим, оскільки арешт буде накладений на все домоволодіння в цілому, що порушує право власності.

Враховуючи, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів, а саме забезпечення позивачам реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на їх користь, в тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення, та зважаючи на те, що обраний вид забезпечення позову не забезпечить позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на їх користь, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана суддею 22 жовтня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви адвоката позивачів Саплєвої О.В., яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення їх позову до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Херсонського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус