Справа № 752/5064/21
Провадження № 2-з/752/889/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.П.

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справа дітей та сімї Глосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про внесення змін до договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини , суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить внести зміни до договору про учапсть у вихованні, розвитку та утриманні дитини від 10 жовтня 2010 року, а саме:

-п.2.2 договору визначити наступний порядок спілкування з сином: пятниця з 18-00 (з часу закінчення перебування в дошкільному закладі) до понеділка 08-00 (час, коли починається новий тиждень та відкривається дошкільний заклад);

- спілкування з дитиною має відбуватися на території фактичного проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 , або іншою адресою на його розсуд.

- П.2.2,п.2.5.1 договору - виключити.

- П.2.4 договору викласти у наступній редакції : «Спосіб, методи та форми виховання батьки обирають особисто, які не суперечать інтересам дитини та сприяють її розвитку».

- П.3.4, п.4.2, п.4.3 та п.4.5. договору - виключити.

- П.4.1 договору викласти в наступній редакції: «Грошові кошти, які були виплачені батьком на індивідуальну картку (відкритий особовий рахунок) дитини до 14 січня 2021 року за його за його ініціативою - є фінансова допомога дитині. Будь-які інші грошові зобов`язання зі сторони батька припиняються. Крім того, додаткові витрати від батька можуть надходити лише за його власною ініціативою у вигляді подарунків безпосередньо дитині та витрат для проведення якісного для дитини часу разом».

- П.2.6.1 договору доповнити «Зобов`язати матір повідомляти батька про термін від`їзду та місце перебування сина за межі м.Києва шляхом письмового повідомлення (надіслати цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше ніж за 10 днів перед від`їздом із підтвердженням про вручення».

Ухвалою суду від 15 березня 2021 року в справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

У жовтні 2021 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій останній просить:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити особисту зустріч батька ОСОБА_1 із дитиною ОСОБА_3 протягом години у середу кожного тижня за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення судової справи по суті.

Посилається на те, що відповідач безпідставно з надуманих причин, з метою помсти та отримання матеріальних благ, не враховуючи почуття дитини, створює перешкоди у спілкуванні дитини з батьком. Зазначає, що такі перешкоди порушують права батька і дитини на особисте спілкування. Дитина росте з однобічним викривленим ОСОБА_2 баченням світу, не бачить батька та не спілкується з ним, що порушує його права та права дитини на нормальний психологічний, духовний та фізичний розвиток. З січня 2021 року відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином, в зв`язку з чим між батьком та дитиною можуть бути втрачені емоційні зв`язки, оскільки розгляд справи займає тривалого часу. Вказана обставина може унеможливити або значно утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Вважає, що вказаний вид забезпечення позову є співмірним, не порушуватиме прав відповідача та не призведе до будь-яких незворотних негативних наслідків для останньої, а тому просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 10 ст.150 ЦПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, шляхом встановлення обов`язку вчинити певні дії.

Так, предметом спору сторін є внесення змін до договору про участь у виховання, розвитку та утриманні дитини.

З точки зору закону заходи забезпечення позову визначаються виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини конкретної справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, які, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, мають враховуватися судом, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В обґрунтування обраного виду забезпечення позову позивач посилається на необхідність забезпечення контакту батька з малолітнім сином на час розгляду справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Вказана норма кореспондується із положеннями частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», в якій вказано, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Виходячи з того, що позивачем при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову не конкретизовано обраний вид забезпечення позову, а саме: в якій спосіб відповідач має забезпечити особисту зустріч позивача з дитиною, протягом якого часу (годин) має відбуватися така зустріч, що позбавляє суд дійти висновку про відсутність порушених прав та інтересів дитини.

Враховуючи викладене вище, предмет спору, співмірність вимог позивача з заявленими ним заходами забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.149-153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В.Машкевич