Справа №443/1640/19
Провадження №2/443/523/21
РІШЕННЯ

іменем України

08 жовтня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Хижняк М.Р,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на будинок, -

встановив:

Позивачка, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтування позовних вимог

В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 , покликається на те, що згідно рішення Журавненської селищної ради депутатів трудящих №19 від 08.10.1971 батьку позивачки ОСОБА_6 було відведено земельну ділянку площею 700 м.кв. під індивідуальне житлове будівництво в АДРЕСА_2 . Згодом на підставі вищевказаного рішення нотаріально посвідчено договір від 07.09.1972 про передачу ОСОБА_6 в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку в АДРЕСА_2 . Зазначений будинок зводився батьком з метою поселення туди сім`ї позивачки, оскільки вона з чоловіком зареєстрували шлюб у 1971 році і не мали свого житла, а проживали у батьків у с. Бережниця Жидачівського району Львівської області. Будівництво проводилося спільними зусиллями батьків позивачки та її сім`ї. У 1984 році позивачка з чоловіком та дітьми перейшли проживати у новозбудований житловий будинок в АДРЕСА_2 та здійснили реєстрацію місця проживання у зазначеному будинку. Зазначена інформація міститься у старій будинковій книзі. Окрім того, відповідальним за ведення книги та прописки по будинку записано чоловіка позивачки - ОСОБА_7 . В експлуатацію будинок прийнято згідно акту №12 від 30.03.1989, а рішенням Журавненської селищної ради №77 від 12.05.1989 даний акт затверджено. Згідно п.3 цього рішення вказано про необхідність надання дозволу Стрийському МБТІ на проведення реєстрації житлового будинку АДРЕСА_2 за колгоспним двором, головою якого являється ОСОБА_6 11.07.1989 Стрийським МБТІ проведено реєстровий запис №680, згідно якого житловий будинок в АДРЕСА_2 зареєстрований на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_6 . Таким чином батько позивачки ОСОБА_1 був юридичним забудовником, головою колгоспного двору, проте жодного дня не проживав у зазначеному будинку. Натомість, він із матір`ю позивачки - ОСОБА_8 проживали в с. Бережниця Жидачівського району Львівської області до моменту своїх смертей, що настали у 2014 та 2016 роках відповідно. Згідно довідки Журавнівської селищної ради №1688 від 25.09.2019, на підставі відомостей будинкової книги будинку АДРЕСА_3 , станом на 30.06.1990 (на момент скасування поняття колгоспний двір) у будинку були прописані і проживали: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 .. Позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_7 , будучи учасниками колгоспного двору, брали активну участь в утриманні будинку в належному стані, проводили поточні ремонти, сплачували комунальні послуги, тощо. Діти позивачки були неповнолітніми на момент припинення колгоспного двору, а тому вони не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Таким чином, саме позивачка з чоловіком стали фактичними співвласниками будинку, після припинення колгоспного двору, однак право власності на частини будинку за ними не реєструвалось, тому немає правовстановлюючих документів. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_7 .. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої увійшла належна йому частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Оскільки позивачка постійно проживала із своїм чоловіком до моменту його смерті, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Таким чином, успадкувавши чоловікову частину, позивачка стала фактичною одноосібною власницею житлового будинку, але юридично свої права не оформила. Згодом позивачка ОСОБА_1 вирішила юридично оформити право власності на будинок, а тому 01.11.2019 звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору Львівської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою №369/02-31 від 01.11.2019 року нотаріус відмовив позивачці у його видачі, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом.

Вказана відмова позбавляє позивачку можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Процесуальні рішення, постановлені по справі

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 22.10.2020 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 19.02.2021 о 14 год 00 хв. /а.с.52-53/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 19.02.2021 підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25.05.2021 на 14 год. 00 хв. /а.с.67-68/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.05.2021 розгляд справи відкладено на 22.07.2021 на 11 год. 00 хв. у зв`язку із заявленим клопотанням представника позивачки /а.с.71/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 22.07.2021 розгляд справи відкладено на 07.10.2021 на 10 год. 00 хв. у зв`язку із заявленим клопотанням представника позивачки /а.с.74/.

Розгляд справи по суті відбувся 07.10.2021 року без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

Позивачка ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності та відсутності позивачки /а.с.84/.

Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, із позовними вимогами повністю погоджується, ніяких заперечень немає, не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки /а.с. 65/.

Відповідачка ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю , не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки /а.с.76/.

Відповідачка ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, із позовними вимогами повністю погоджується, ніяких заперечень немає, не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки /а.с. 64/.

Відповідачка ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, із позовними вимогами повністю погоджується, ніяких заперечень немає, не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки /а.с. 80/.

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07.10.2021, є дата складення повного тексту судового рішення 08.10.2021.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно довідки Журавнівської селищної ради №1688 від 25.09.2019, в житловому будинку по АДРЕСА_3 , станом на 30.06.1990 проживали і були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . Відомостей щодо приналежності господарства до тієї чи іншої суспільної групи у виконкомі Журавнівської селищної ради немає. Отже, кожен член умовно мав по 1/6 частці в майні спірного будинковолодіння./а. с.19/.

Згідно будинкової книги житлового будинку в АДРЕСА_2 , відповідальним за ведення книги та прописки по будинку записано ОСОБА_7 /а. с.15-17 /.

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , рік забудови 1972. /а.с.27-28/.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 23.09.2014, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області, що ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_16 /а.с. 8/.

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 23.09.2014, ОСОБА_7 та ОСОБА_17 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області, зареєстрували шлюб виконавчим комітетом Володимирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області 17.10.1971, актовий запис №17, після одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_18 /а.с.9/.

Згідно рішення Журавненської селищної ради депутатів трудящих №19 від 08.10.1971 ОСОБА_6 було відведено земельну ділянку площею 700 м.кв. під індивідуальне житлове будівництво в АДРЕСА_2 /а.с.12/.

Згідно договору від 07.09.1972 ОСОБА_6 передано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку в АДРЕСА_2 . /а.с.10-11/.

Згідно акту №12 від 30.03.1989 , житловий будинок по АДРЕСА_2 прийнято в експлуатацію, даний акт затверджено рішенням Журавненської селищної ради №77 від 12.05.1989. Згідно п.3 цього рішення вказано про необхідність надання дозволу Стрийському МБТІ на проведення реєстрації житлового будинку АДРЕСА_2 за колгоспним двором, головою якого являється ОСОБА_6 /а. с. 13/.

Із змісту довідки Журавнівської селищної ради №1687 від 25.09.2019 вбачається, що згідно зі списками назв вулиць і нумерації будинків в смт. Журавно Жидачівського району, виготовленими Стрийським МБТІ в 2010 році, затвердженими рішенням Журавнівської селищної ради 25.05.2010 № 402, житловому будинку, що належав ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , присвоєно адресу №153 вулиці Стрийська смт. Журавно Жидачівського району Львівської області (стара адреса: АДРЕСА_4 ) /а. с.18/.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 30.08.2018, виданим Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Бережниця Жидачівського району у віці 84 роки, про що зроблено відповідний актовий запис №02 /а.с.20/.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 30.08.2018, виданим Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_16 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Бережниця Жидачівського району у віці 91 рік, про що зроблено відповідний актовий запис №11 /а.с.22/.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 23.11.2011 , виданим виконавчим комітетом Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Журавно Жидачівського району у віці 71 рік, про що зроблено відповідний актовий запис №52 /а.с.23/.

Згідно довідки Журавнівської селищної ради №1728 від 30.09.2019, ОСОБА_7 був постійно зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 до дня своєї смерті і на день смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від імені ОСОБА_7 у виконкомі Журавнівської селищної ради заповіту не посвідчувалося. /а.с.24/.

Відповідно до постанови завідувача Жидачівської державної нотаріальної контори № 369/02-31 від 01.11.2019, позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом. /а.с.32/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконливого висновку в підставності позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на спірний житловий будинок, оскільки вона успадкувала 1/6 частку спірного будинку за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та фактично стала власницею 1/3 (1/6+1/6) спірного будинковолодіння, оскільки їй належала 1/6 частки в спірному будинковолодінні.

Відповідачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на частку в майні колгоспного двору не претендують та відмовляються від частки у спадковому майні в користь позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується їх заявами, наявними в матеріалах справи.

Відтак, позивачка фактично стала власницею цілого спірного будинковолодіння. (1/3+1/6+1/6+1/6+/1/6)

Таким чином, враховуючи, що позивачка оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко