Житомирський апеляційний суд
Справа №292/706/21 Головуючий у 1-й інст. Лотуга В.Ф.
Категорія 29 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м. Житомирі цивільну справу №292/706/21 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особипідприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Пулинська державна нотаріальна контора про визнання недійсним правочину, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 на ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Лотуга В.Ф. в смт Пулини,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, у якому просив визнати недійсним договір дарування будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий №:06:004:0021, розташованої під будинком за вищевказаною адресою, який укладений 21.01.2020 між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та посвідчений державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори за №52.

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу та вважає, що вона є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, зазначає, що висновок суду, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України через ненадання копій судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень, які не засвідчені належним чином, не відповідають вищевказаним нормам. Крім того, ЦПК України не вимагає від позивача вказувати у позовній заяві причини неможливості одержання доказів. Такі відомості та обставини позивач має право вказати в заяві про витребування або забезпечення доказів. Крім того, суд першої інстанції не вказав в оскаржуваній ухвалі яку суму судового збору необхідно доплатити.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 19 серпня 2021 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції посилався на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме не зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини. ОСОБА_1 у позовній заяві одним із відповідачів зазначив фізичну особу підприємця ОСОБА_2 , але не додав доказів, що останній зареєстрований як ФОП. Позивачем до позовної заяви додані судові рішення з ЄДРСР, які не є оригіналом документу або належним чином завіреною його копією. Також у додатках до позовної заяви відсутній оспорюваний договір та клопотання про його витребування. В позовній заяві на підтвердження позовних вимог не зазначено даних про те, чи звернуто рішення суду про стягнення коштів до виконання у встановленому порядку і коли, та відповідних доказів щодо його не виконання не надано. ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив третю особу без самостійних вимог на предмет спору Пулинську державну нотаріальну контору і в той же час, у прохальній частині позовної заяви просить залучити до участі в справі дану контору в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, що є не зрозумілим. Крім того, згідно положення ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" станом на день подачі позову розмір ставки судового збору із позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн. Тоді як, з доданої до позовної заяви квитанції № 7048719 від 29.07.2021 вбачається, що позивач сплатив судовий збір в сумі 1362 грн 00 коп., а у позовній заяві не зазначено, чому сплачена саме така сума.

31 серпня 2021 року ОСОБА_1 отримав копію даної ухвали, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду від 19 серпня 2021 року про залишення заяви без руху.

Такий висновок суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального права.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява на ряду з іншими вимогами повинна містити:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав та інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Пленум Верховного Суду України в п.7 постанови №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року роз`яснив, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 16 червня 2021 року подав до суду позовну заяву, в якій виклав обставини, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Одночасно ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, які копії письмових документів долучаються до позовної заяви та надав їх відповідно до кількості відповідачів, що відповідає вимогам п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя перевіряє, чи має заявник, відповідно до ст. 3 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.

Визнання позовної заяви ОСОБА_1 неподаною з мотиву не надання доказів на підтвердження позовних вимог, суперечить вимогам ст. 185 ЦПК України.

Крім того, апеляційний суд не погоджується з ухвалою суду першої інстанції в частині залишення позовної заяви без руху з тих підстав, що ОСОБА_1 в позовній заяві не зазначив, з яких підстав ним судовий збір сплачений в сумі 1362, 00 грн .

За змістом частини другої статті 185 ЦПК України якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

В пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2010 року зазначено, якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху. При цьому у відповідній ухвалі суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху має бути зазначено точну суму судового збору, яку необхідно сплатити та правильний порядок сплати, тобто банківські реквізити.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 одночасно подав до суду заяву про забезпечення позову. До позовної заяви ОСОБА_1 додав квитанцію №7048719 від 29.07.2021 про сплату судового збору в сумі 1362, 00 грн.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору із позовної вимоги немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання заяви про забезпечення позову 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2021 року становить 2270 гривень.

Отже, ним сплачено судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру в сумі 908, 00 грн., та за заяву про забезпечення позову в сумі 454, 00 грн. Разом сума судового збору складає 1362, 00 грн ( 908, 00 грн - судовий збір за немайнову вимогу + 454, 00 грн - судовий збір за заяву про забезпечення позову).

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не зазначив з яких мотивів не погоджується із розміром судового збору, сплаченого ОСОБА_1 при пред`явленні позову, та не вказав, яку суму судового збору необхідно сплатити позивачу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (пункт 25 рішення у справі "Кутій проти Хорватії").

Також ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі "Шишков проти Росії").

Отже, ухвала суду першої інстанції обмежує права заявника та перешкоджає йому у доступі до правосуддя.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково повернув позовну заяву позивачу.

Визнаючи позовну заяву ОСОБА_1 не поданою, суд першої інстанції вказаного вище не врахував, внаслідок чого допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді