Справа № 935/1386/20
Провадження № 22-ц/801/2193/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Василенко Р. О.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 рокуСправа № 935/1386/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л.О. (суддя - доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В.,

розглянув в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Василенко Р. О. в приміщенні суду в м. Коростишів, повний текст рішення складено 16 квітня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

24 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до Коростишівської міської ради, ОСОБА_2 у якому просила встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , що він був їй двоюрідним дядьком.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її двоюрідний дядько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем за законом після померлого, однак не може оформити спадщину, так як відсутні документи на підтвердження родинних стосунків.

15 лютого 2017 року позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено, оскільки відсутні документи на підтвердження родинних стосунків з померлим та оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок. З цього приводу позивач зверталась до відповідних установ протягом 2017 - 2020 років, однак із-за відсутності ряду документів в позасудовому порядку неможливо підтвердити родинні стосунки з померлим.

Згідно свідоцтва про народження позивача, остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками були ОСОБА_4 (мати), ОСОБА_5 (батько).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 03 грудня 1988 року позивач після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Згідно архівної довідки № 360 від 07 серпня 2017 року зазначено, що в книзі реєстрації актових записів про народження с. Козіївка Коростишівського району за 1937 рік - ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьком був ОСОБА_8 «так в документі» ОСОБА_9 , мати ОСОБА_10 «так в документі», яка згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_11 (батько спадкодавця) та баба позивача ОСОБА_12 були рідними братом та сестрою.

У 1962 році двоюрідний дід позивача ОСОБА_11 взяв із дитячого будинку ОСОБА_3 .

Батько позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були двоюрідними братами, а позивач відповідно є двоюрідною племінницею останнього.

Позивач знаючи, що у померлого спадкодавця ОСОБА_3 немає інших спадкоємців крім неї, здійснювала всі дії щодо його утримання та поховання.

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 червня 2020 року зазначено, що перевірити шляхом безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, родинних відносин ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_3 неможливо, оскільки згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 4 від 18 червня 2020 року відомості про батьків ОСОБА_3 - відсутні Таким чином, підтвердити родинні відносини позивача з померлим спадкодавцем неможливо.

Виходячи з викладеного, оскільки батько позивача ОСОБА_5 та померлий спадкодавець ОСОБА_3 були двоюрідними братами, то позивач відповідно є двоюрідною племінницею останнього, а тому просить суд :

1)встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , визнавши, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Коростишів Житомирської області, є двоюрідним дядьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

2)визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , що останній є двоюрідним дядьком ОСОБА_1 ..

В задоволенні позову в частині визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок в АДРЕСА_1 - відмовлено.

Стягнуто з Коростишівської міськради та ОСОБА_2 на користь держави по 384 грн. 20 коп. судових витрат з кожного.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволеної позовної вимоги, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволеної позовної вимоги та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували родинні стосунки із спадкодавцем.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 4 від 18 червня 2020 року відомості про батьків ОСОБА_3 відсутні. У паспорті ОСОБА_3 зазначив батьками ОСОБА_13 (батько), ОСОБА_14 (мати) про зо зазначено у відповіді на запит суду до ДМФ України УДМС України в Житомирській області № 935/1386/20/5620/20 від 20 жовтня 2020 року.

Позивач стверджує, що ОСОБА_3 є усиновленим ОСОБА_11 , одна не надає жодних документів, які б підтверджували зазначені обставини.

Згідно архівного документу, рішення № 69 виконкому Коростишівської міської ради депутатів трудящих, Коростишівського району Житомирської області від 23 лютого 1968 року зазначено «Призначити ОСОБА_14 , яка мешкає по АДРЕСА_2 опікуном над її внуком ОСОБА_3 , 1961 року народження, який проживає разом з нею».

Вказує, що ОСОБА_2 відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги до майна ОСОБА_3 та її дочки ОСОБА_15 , які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1990 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 , що встановлено рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2018 року. Спадщину ОСОБА_2 прийняла 06 лютого 2017 року звернувшись до нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г. А. № 334 від 06 лютого 2017 року.

Право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , зареєстровано за спадкодавцем ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 29 березня 1968 року за реєстром № 596, дублікат якого виданий 17 липня 1990 року за реєстровим № 1813, згідно якого дарителем є ОСОБА_13 , обдарованим є ОСОБА_3 , що проживає в АДРЕСА_1 , від імені якого діяв опікун ОСОБА_14 на підставі рішення виконкому Коростишівської міської ради депутатів трудящих від 24 лютого 1968 року.

02 червня 2021 року на адресу апеляційного суду подано відзив ОСОБА_1 , в якому відсутній підпис особи, яка його подала, а тому він судом апеляційної інстанції не приймається до уваги. /т. 2 а. с. 149-150/.

07 червня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_2 /т. 2 а. с. 155-158/.

20 вересня 2021 року до Вінницького апеляційного суду надійшла зазначена цивільна справа згідно розпорядження голови Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року прийнято до свого провадження справу та призначено її до розгляду на 20 жовтня 2021 року об 11:00 год. в приміщенні Вінницького апеляційного суду в залі судових засідань № 2 за адресою: м. Вінниця вул. Соборна, 6, про що повідомлено учасників справи.

27 вересня 2021 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про передачу справи на розгляд до Київського апеляційного суду /т. 3 а. с. 165/.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про передачу справи для розгляду до Київського апеляційного суду відмовлено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_16 , заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча були повідомленні належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_16 , переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками були ОСОБА_4 (мати), ОСОБА_5 (батько).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 03 грудня 1988 року позивач після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Згідно архівної довідки № 360 від 07 серпня 2017 року зазначено, що в книзі реєстрації актових записів про народження с. Козіївка Коростишівського району за 1937 рік - ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьком був ОСОБА_17 , мати ОСОБА_10 «так в документі», яка згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 червня 2020 року зазначено, що перевірити шляхом безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, родинних відносин ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_3 неможливо, оскільки згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 4 від 18 червня 2020 року відомості про батьків ОСОБА_3 - відсутні

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 4 від 18 червня 2020 року відомості про батьків ОСОБА_3 відсутні.

Згідно архівного документу, рішення № 69 виконкому Коростишівської міської ради депутатів трудящих, Коростишівського району Житомирської області від 23 лютого 1968 року зазначено «Призначити ОСОБА_14 , яка мешкає по АДРЕСА_2 опікуном над її внуком ОСОБА_3 , 1961 року народження, який проживає разом з нею» /т. 1 а. с. 208, 210/.

Відповідно до листа Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області № 935/1386/20/5620/20 від 20 жовтня 2020 року згідно обліку інформаційної підсистеми «Заява про видачу паспорта громадянина України» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами мітять заяву про видачу паспорта громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . У вказаній заяві наявні відомості про місце народження ОСОБА_3 м. Коростишів Житомирської області, та ПІБ батьків ОСОБА_13 (батько), ОСОБА_14 (мати) /т. 1 а. с. 199/.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що допитані свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 підтвердили в судовому засіданні, що позивач та ОСОБА_3 були родичами. Позивач завжди підтримувала ОСОБА_3 .. Батько позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були двоюрідними братами і останній відповідно є двоюрідним дядьком позивача.

Висновки суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин зроблено за неповного з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України суд, серед іншого розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Зі змісту роз`яснень, наданих судам у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить установити та з якою метою і причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі належних та допустимих доказів судами встановлено, що відомості про батьків, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відсутні.

Рішенням № 69 виконкому Коростишівської міської ради від 23.02.1968 року ОСОБА_14 призначено опікуном над її внуком ОСОБА_3 / т.2 а.с. 113/

У судовому засіданні, позивач пояснила, а відповідач не спростувала в апеляційній скарзі факт, що ОСОБА_14 не мала власних дітей.

Також, в матеріалах справи наявна інформація Управління ДМС України в Житомирській області про те, що у заяві про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_3 зазначав відомості про батька - ОСОБА_13 , мати - ОСОБА_14 / т.1 а.с.199/

Будь-яких письмових доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_3 , був суб`єктом родинних відносин позивачки суду надано не було.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем на підтвердження позовних вимог не надані докази, які б свідчили, що ОСОБА_11 (двоюрідний дід позивачки) та ОСОБА_3 перебували у родинних відносинах (батько, усиновлювач, тощо) Такими доказами могли бути: паспорти, документи, акти, листи ділового чи приватного характеру, які вміщують відомості про родинні відносини, довідка органів державної реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення відомостей в актовому записі про народження ОСОБА_3 ..

Суд першої інстанції задовольняючи вимогу про встановлення факту родинних відносин виходив з того, що допитані свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 підтвердили в судовому засіданні, що позивач та ОСОБА_3 були родичами. Позивач завжди підтримувала ОСОБА_3 .. Батько позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були двоюрідними братами і останній відповідно є двоюрідним дядьком позивача.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені висновки суду ґрунтується на недопустимих доказах, оскільки покази свідків є належними та допустимими доказами у даній категорії справ лише щодо взаємовідносин осіб, а не щодо факту споріднення.

Таким чином, показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 не можуть бути належним доказом на підтвердження факту усиновлення ОСОБА_11 у 1962 році із дитячого будинку ОСОБА_3 , 1961 року народження, оскільки зазначена обставина має підтверджуватися іншими засобами доказування.

ОСОБА_2 на спростування позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин відповідно до положень частини третьої статті 81 ЦПК України було надано суду, серед - іншого, наступні докази: (копію архівного документу, рішення № 69 виконкому Коростишівської міської ради депутатів трудящих, Коростишівського району Житомирської області від 23 лютого 1968 року, згідно якого зазначено «Призначити ОСОБА_14 , яка мешкає по АДРЕСА_2 опікуном над її внуком ОСОБА_3 , 1961 року народження, який проживає разом з нею»; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 4 від 18 червня 2020 року, згідно якої відомості про батьків ОСОБА_3 відсутні; відповідь ДМФ України УДМС України в Житомирській області № 935/1386/20/5620/20 від 20 жовтня 2020 року, згідно якого в заяві про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_3 зазначив батьками ОСОБА_13 (батько), ОСОБА_14 (мати)).

Позивачем не надано суду докази того, що у 1962 році двоюрідний дід позивача ОСОБА_11 усиновив із дитячого будинку ОСОБА_3 , 1961 року народження.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що аргументи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Колегія суддів, на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України відхиляє доводи адвоката позивача про те, що апеляційне провадження підлягає закриттю, так як права апелянта рішенням суду не порушуються, оскільки ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, як сторона у справі.

Відповідно до пункту 1 - 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині задоволеної позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин та розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволені даної позовної вимоги з підстав її недоведеності.

В іншій частині рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2021 року в апеляційному порядку не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, а також те, зо позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів вважає, що слід компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1261 гривня 20 копійок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. /т. 2 а. с. 101/.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2021 року в частині задоволеної позовної вимоги та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_20 до Коростишівської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин - відмовити.

В іншій частині рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2021 року у даній справі залишити без змін.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2021 року.