Справа № 444/779/21
Провадження № 2/444/567/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову суму у розмірі 35 006,12 грн., з яких: три відсотки річних 12752, 56 грн. та інфляційні втрати 22 253, 56 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн. 00 коп.

Позов обгрунтовує наступним.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 21.08.2017 року у справі №444/544/17 за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів позики за розписками було задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача грошових коштів позики за розпискою від 06.08.2014 року в сумі 114649.33 грн. та коштів позики за розпискою від 14.08.2014 року в сумі 124 856.75 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року у справі № 444/544/17 апеляційні скарги ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року та додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 28 серпня 2017 року без змін.

Вказує, що оскільки відповідач відмовився добровільно виконувати постановлене судом рішення про сплату позивачу грошової суми у розмірі 239506,08 грн., позивач був змушений звернутись в органи державної виконавчої служби для примусового стягнення грошових сум, що підлягали стягненню з відповідача, відтак на виконанні у Жовківському районному відділі ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження № 58130570 з примусового виконання виконавчого листа № 444/544/17, виданого 21.08.2017 року Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 коштів позики за розписками в сумі 239 506,08 грн.

Зазначає, що з відповіді на адвокатський запит до Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 05.02.2021 року № 2406 вбачається, що загальна сума перерахованих відповідачем на користь позивача коштів в рамках виконавчого провадження № 58130570 складає 50521,76 грн. Невиплаченим позивачу залишається борг відповідача у розмірі 188 984,32 грн.

Відтак, стверджує, що несвоєчасне виконання рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21.08.2017 року у справі № 444/544/17, яке Львівський апеляційний суд Постановою від 17.12.2018 року у справі № 444/544/17 залишив без змін про сплату на користь позивача 239 506,08 грн., що є фактичним простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачем є підставою для стягнення з відповідача трьох відсотків річних 12752, 56 грн. та інфляційних втрат 22 253, 56 грн., у зв`язку із чим він звертається до суду.

Крім цього, зазначив, що він тривалий час не може повернути належні йому грошові кошти, які заощаджував впродовж життя і на які він розраховував, проте, погодившись на вмовляння сусіда та друга, який двічі просив у позику на кілька місяців у 2014 році і зобов`язувався їх повернути в обумовлені в розписках строки, проте до сьогоднішнього для цього так і не зробив, чим змушував звертатись до суду і продовжує неналежно виконувати свої зобов`язання згідно постановлених судом рішень. Відтак несплаченою боржником залишається значна для позивача сума у розмірі 188 984,32 грн., що змушує його звернення до суду, в тому числі з вимогою про стягнення заявлених нарахувань. Також зазначає, що він є пенсіонером та інвалідом 2 групи,

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив позов задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Просив розгляд справи проводити у відсутності його представника - адвоката Баюш Л.В.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Андриц Н.Р. в судове засідання не прибули, про час та місце розгялду справи були повідомлені належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомили.

Відповідач подав 28.09.2021 заяву, в якій зазначив, що заперечує проти задоволення позову, однак не навів жодних заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими б не погоджувався.

У поданій заяві заперечив щодо заявленого позивачем розміру судових витрат у сумі 7500 грн. Вказує, щоця справа є справою незначної складності і роглядається за правилами спрощеного позовного провадження, а заявлений розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критерію розумності.Стверджує, що вказана сума є неспівмірною із врахуванням ч. 4 ст. 137 ЦПК України у зв`язку із чим просить відмовити у стягненні такої. Просить врахувати, що він не працює та є пенсіонером.

Зважаючи на дотримання судом вимог норм ст. 223 ЦПК України, ст. 240 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з`явилися у судове засідання без повідомлення поважних причин такої неявки, оскільки підстави для відкладення судового засідання чи оголошення перерви відсутні.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а від так, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 21.08.2017 року у справі №444/544/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів позики за розписками було позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , кошти позики за розпискою від 06.08.2014 року в сумі - 114 649.33 грн. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , кошти позики за розпискою від 14.08.2014 року в сумі - 124 856.75 грн.

Рішення суду набрало законної сили 17.12.2018.

Додатковим рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 28.08.2017 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2395 грн. 00 коп. в дохід держави.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року у справі № 444/544/17 апеляційні скарги ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 серпня 2017 року та додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 28 серпня 2017 року без змін.

Державним виконавцем Жовківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Бакум Н.М. 18.01.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 58130570) з примусового виконання виконавчого листа № 444/544/17, виданого 21.08.2017 року Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 коштів позики за розписками в сумі 239 506,08 грн.

З відповіді на адвокатський запит до Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 05.02.2021 року № 2406 вбачається, що загальна сума перерахованих відповідачем на користь позивача коштів в рамках виконавчого провадження № 58130570 складає 50521,76 грн.

Таким чином, невиплаченим позивачу залишається борг відповідача у розмірі 188 984,32 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач здійснив неповну виплату боргу, чим порушив права позивача, закріплені вищенаведеними нормами.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду Постанова від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18, якою суд підтверджує можливість нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох процентів річних у зв`язку з несвоєчасним виконання рішення суду.

У вказаній Постанові Велика Палата Верховного Суду робить наступні висновки, зокрема про те, що «чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не припиняє договірного зобов`язання відповідача, а тому не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, зокрема шляхом сплати сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України."

Суд враховує, що відповідач у поданій письмовій заяві не зазначив жодних заперечень щодо позову.

Згідно розрахунку суми трьох процентів річних та інфляційних втрат, вбачається, що три проценти річних становлять 12752.56 грн. та інфляційні втрати за користування чужими коштами за весь час прострочення згідно ст.625 ЦК України -22253.56 грн.

Наведений позивачеи розрахунок сум є арифметично вірним та береться судом до уваги.

Суд враховує, що відповідачем не спростовано такий.

Суд приходить до переконання, що несвоєчасне виконання рішення суду, яке набрало законної сили, є фактичним простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачем та є підставою для стягнення з відповідача трьох відсотків річних 12752, 56 грн. та інфляційних втрат 22 253, 56 грн., а від так про задоволення позову.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення позивач ОСОБА_1 є інвалідом другої групи (загальне захворювання).

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. в користь держави підлягає стягненю з відповідача ОСОБА_2 .

Крім цього, представник позивача заявив про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн. 00 коп. На підтвердження розміру вказаних витрат подано ордер, розрахунок суми судових витрат позивача, акт замовлення та виконання робіт, квитанцію на суму 7500 грн., що підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката.

За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч. 2 ст. 137, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Як вказано у постанові КЦС ВС у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020 р., суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує, що відповідач у поданій заяві зазначає про те, що розмір заявлених витрат не є співмірним із складністю справи та не відповідає критерію реальності цих витрат.

Виходячи з приписів ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд враховує, що розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача брав участь у одному із засідань.

Враховуючи підстави та предмет позову, обставини справи, вид та обсяг юридичних послуг, керуючись засадами справедливості та розумності, суд вважає, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, має становити 4000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову суму у розмірі 35 006,12 грн. (тридцять п`ять тисяч шість гривень, дванадцять копійок), з яких: три відсотки річних - 12752, 56 грн. та інфляційні втрати - 22 253, 56 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) в користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст повного рішення суду складено 04.10.2021.

Суддя Ясиновський Р. Б.