ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1057/21 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу № 607/21645/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку із продовженням навчання,ухваленого суддею Позняк В.М., -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку із продовженням навчання. Уточнивши позовні вимоги, просить стягувати із відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 10000 гривень щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до закінчення навчання. В орбгрунтування вимог посилалась на те, що спільний син досяг повноліття, продовжує навчання, тому потребує допомоги. Просить врахувати його стан здоров`я та майновий стан відповідача, який працює за кордоном та придбає нерухоме майно.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в розмірі 5000 гривень щомісяця, починаючи стягувати з 03 грудня 2020 року і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 серпня 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує на те, що при винесенні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають істотне значення для справи, оскільки про їх існування стало відомо в рамках розгляду справи №607/11866/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Під час розгляду даної справи стало відомо, що відповідач проживає в АДРЕСА_1 . У базі даних податкового органу Республіки Польща за 2016-2020 роки були зафіксовані декларації , які показують дохід від зайнятості за 2016-2020 роки.

Річний дохід ОСОБА_2 за 2020 рік становить 55016.32 злотих, що еквівалентно 389 515 грн. 54 коп., отже, середній місячний заробіток становить 32459 грн. 60 коп.

Відзив у визначений судом термін до суду не надійшов.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи аліменти на період навчання сина ОСОБА_3 в сумі 5000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має змогу надавати утримання у зазначеній сумі повнолітньому сину, який продовжує навчання та потребує допомоги батька.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується, оскільки він є мотивованим і ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки Тернопільського вищого професійного училища ресторанного сервісу і торгівлі від 03.09.2020 року ОСОБА_3 продовжує навчатися на денній формі у Державному професійно-технічному навчальному закладі I-рівня акредитації «ТВПУ ресторанного сервісу і торгівлі» по 01.02.2022 року за спеціальністю пекар, кухар, продавець .

Як вбачається із довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №206390 від 03.11.2020 року ОСОБА_3 підтверджено третю групу інвалідності, як інваліду з дитинства.

Згідно виписки медичної картки ОСОБА_3 від 13.05.2021 року, в нього виявлено варикозну хворобу обох кінцівок.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №5205/28-03 від 27.06.2017 року ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 є власником автомобіля марки E 280 CDI 2006 року випуску.

Відповідно до акту-приймання передачі нерухомого майна від 13.09.2017 року, ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на квартиру АДРЕСА_3 заг. площею 94.1 кв.м.

Згідно інформації державної прикордонної служби від 26.03.2021 року ОСОБА_2 за період з 01.01.2020 року по 17.03.2021 року 11 разів перетинав кордон в напрямку Республіка Польща на різних транспортних засобах.

Згідно даних медичних обстежень ОСОБА_1 1976 року народження, в неї виявлені захворювання плече-лопаткового периартриту, оссифікуючого тендиніту сухожилків ротаційної манжети плеча, ДО 1 ст. Хронічний оссифікуючий періостит великого бугорка, дегенеративні зміни шийного відділу хребта, хондром, спондилоартроз з проявами дегенеративної нестабільності у вигляді східцеподібних лістезів, статичні порушення.

Як на підставу позовних вимог, позивачка посилалася на те, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки відповідач працює за кордоном та має можливість надавати матеріальну допомогу сину, який потребує такої допомоги на період навчання. У зв`язку з цим позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на час навчання сина в сумі 10000 грн.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про встановлення розміру аліментів в розмірі 5000 грн. щомісячно, до закінчення навчання, але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку, врахувавши при цьому вимоги ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я, матеріальне становище сторін по справі та можливість відповідача надавати допомогу на утримання сина, який продовжує навчання.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 є власником квартири по АДРЕСА_4 заг. площею 94.1 кв.м. та згідно інформації державної прикордонної служби від 26.03.2021 року ОСОБА_2 за період з 01.01.2020 року по 17.03.2021 року 11 разів перетинав кордон в напрямку Республіка Польща на різних транспортних засобах.

Вирішуючи спір суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника та отримувача аліментів, розмір доходів відповідача, наявність на праві власності об`єктів майна, а тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача в сумі 5000 грн. щомісячно, відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на сина у розмірі 10000 грн., не приймаються до уваги, оскільки з урахуванням вимог ст. 182 СК України, а також виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи позивачки про те, що відповідач проживає в Польщі та середній заробіток його за місяць складає 32 459.60 грн. не заслуговують на увагу, оскільки вони не можуть вважатись беззаперечним доказом можливості відповідача сплачувати аліменти у запропонованому нею розмірі.

Докази та обставини, на які посилається позивачка в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування судового рішення із мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді, у відповідності до ст.141 ЦПК України, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 серпня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Постанова складена 18 жовтня 2021 року.

Головуюча С.І. Дикун

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак