ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 712/1101/21
Провадження № 22-ц/821/1642/21

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Троян Т. Є., повний текст рішення складено 30 червня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначав, що при укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.uа, згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Виконання договору відповідачем вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредивання та обслуговування картрахунку.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 45000 грн.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за вказаним Договором виконало, а саме відповідачу було надано можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Між тим, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 20.01.2021 має заборгованість у розмірі 25345,99 грн, з яких: 25345,99 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т. ч. 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 25345,99 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України, 0,00 грн - нарахована пеня, 0,00 грн - нарахована комісія.

АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 02.04.2012 у розмірі 25345,99 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що Банком не доведено позовні вимоги, оскільки позивачем на підтвердження факту виникнення кредитних відносин між ПАТ КБ «ПриватБанк» не було надано оригінал Анкети-заяви (договору) № б/н від 02.04.2012. Надані ПАТ КБ «Приватбанк» суду копії Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача та не можуть слугувати підтвердженням, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного 02.04.2012 Договору.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог та зазначив, що за таких обставин заява представника відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 07 липня 2021 року, АТ КБ «ПриватБанк», вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Зазначає, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі. Крім іншого, наданий також розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору. Відповідачем ці докази не спростовані.

Відповідно до підписаної анкети-заяви, відповідач ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватися.

Біль того, відповідач підтвердив, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися з усіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті Банку.

Вважає, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, позаяк суть договору приєнання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

На думку скаржника, відповідач підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду із формою договору та його умовами.

Також зазначено, що позивач звернувся в межах строку позовної давності, а по справі надані належні докази.

29 вересня 2021 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Батюка О. О. надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» в якому просить суд у задоволенні апеляційної скарги Банку відмовити, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.06.2021 залишити без змін.

Зазначав, що ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку не отримував , ПІН-код, без якого неможливо здійснити транзакції по картковому рахунку не отримував, і, відповідно кредитні кошти не отримував.

При цьому, копія заяви від імені відполвідача, яка навна в матеріалах справи є неналежним та недопустимим доказом у справі.

Оригінал анкети-заяви хоч і витребовувався судом, проте не був наданий позивачем, що унеможливило подальше призначення судових експертиз про які клопотав відповідач.

Крім того, надані Банком документи не відповідають вимогам закону та є неприпустимими доказами в розумінні ст. 78 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до Статуту АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ КБ «ПриватБанк» (т. 1 а.с. 56-57).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 червня 2018 року, АТ КБ «Приватбанк» зареєстроване як юридична особа 19 березня 1992 року, основний вид економічної діяльності, 64.19 - інші види грошового посередництва (т. 1 а.с. 55).

У відповідності до Банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, АТ КБ «Приватбанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (т. 1 а.с. 54).

Згідно копії анкети-заяви № б/н від 02.04.2012 ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (т. 1 а.с. 23).

В заяві, яка додана Банком до позовної заяви, містяться лише персональні дані ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 23).

До кредитного договору Банком додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та виписку по рахунку станом на 21.01.2021, за період з 05.12.2012 по 15.01.2021(т. 1 а.с. 24-49, 59-89).

Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 20.01.2021 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 02.04.2012 складає 25345,99 грн, з яких: 25345,99 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т. ч. 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 25345,99 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України, 0,00 грн - нарахована пеня, 0,00 грн - нарахована комісія. (т. 1 а.с. 7-20).

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 26.06.2006 - старт карткового рахунку, 05.12.2012 - встановлення кредитного ліміту 16000 грн, 13.10.2017 - 45000 грн, 27.02.2019 - 42700 грн, 01.03.2019 - 42700 грн, 06.11.2019 - 42642,63 грн, 13.11.2019 - 42642,63 грн, 19.11.2019 - 42640 грн, 01.12.2019 - 42373,41 грн, 12.06.2020 - 42370,65 грн, 23.06.2020 - 42370,65 грн, 06.07.2020 - 42370,65 грн, 14.08.2020 - 42370,65 грн, 25.08.2020 - 42370,65 грн, 07.09.2020 - 0,00 грн (т.1 а.с. 21).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , термін дії 06/13; № НОМЕР_2 , термін дії 05/15; № НОМЕР_3 , термін дії 07/16; № НОМЕР_4 , термін дії 05/18; № НОМЕР_5 , термін дії 07/21 (т. 1 а.с. 22).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

До позовної заяви Банк додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадженя, без виклику сторін, не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника та винесення заочного рішення (т. 1 а.с 2-3).

Черкаським апеляційним судом, згідно до вимог п. 2) ч. 7 ст. 128 ЦПК України, вся судова кореспонденція надсилалась сторонам на вказані ними поштові адреси.

Сторони отримали ухвалу про відкриття провадження, а ОСОБА_1 також копію апеляційної скарги, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Крім того, ОСОБА_1 скористався своїм правом на подачу відзиву.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом.

Пред`являючи позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, Банк обґрунтовував свої вимоги тим, що між сторонами існують кредитні правовідносини, які підтверджується анкетою-заявою відповідача від 02.04.2012 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, випискою за картковим рахунком, виданою на ім`я ОСОБА_1 , та наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором від 02.04.2012 станом на 20.01.2021.

Додана до позовної заяви анкета-заява ОСОБА_1 від 02.04.2012 не містить даних, якою послугою мав намір скористатися позичальник та яку картку просив оформити на своє ім`я, в ній не зазначено бажаний кредитний ліміт, а також, який саме вид платіжної картки Банком було видано відповідачу відповідно до його заяви, номер та строк її дії (т.1 а.с. 23).

Крім того, Банком до позовної заяви були додані копії паспорту відповідача завірені підписом співробітника 13.10.2018 (т.1 а.с. 50-51).

За клопотанням сторони відповідача, яка заперечувала сам факт існування вказаних Банком кредитних правовідносин та посилалась на неналежність наданих Банком доказів, ухвалою від 24 травня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси витребував у АТ КБ «Приватбанк» оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк, копія якої додана до позовної заяви, та копію паспорту відповідача з оригіналами підписів працівника Банку та відповідача, що засвідчують цю копію.

31 травня 2021 року Банк надіслав суду лист, де зазначив, що витребувані судом докази будуть надані в наступне судове засідання, проте вимоги суду, зазначені у наведеній вище ухвалі суду, Банком так і не було виконано (т.1 а.с. 217).

Крім того, Банк надсилаючи суду листи, клопотання жодного разу не зазначав про неможливість надання витребуваних оригіналів доказів.

При цьому, додані Банком до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» не містять підпису відповідача, а, отже, їх не можна розцінювати як складову кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви (т. 1 а.с. 25-49).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

Враховуючи викладене, Умови та Правили надання банківських послуг у ПриватБанку і Тарифи обслуговування кредитної картки «Універсальна», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua та додані Банком до позовної заяви, не є належним доказом того, що ОСОБА_1 ознайомився саме з ними.

Саме тому суд першої інстанції вірно не погодився із доводами Банку про необхідність враховувати Умови та Правили надання банківських послуг у ПриватБанку.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що Банком нараховано заборгованість за процентами та пенею, тоді як в анкеті-заяві відповідача відсутня інформація щодо нарахування процентів та пені.

З огляду на викладене, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд під час пергляду рішення позбавлений можливості визначити, які саме правовідносини виникли між сторонами, розмір процентної ставки користування кредитними коштами та розмір відповідальності за порушення виконання кредитних зобов`язань.

З розрахунку заборгованості вбачається, що він виконаний у формі таблиці із зазначенням відповідних граф, зокрема поточне тіло кредиту та прострочене тіло кредиту, а в кінці розрахунку зазначені, як висновок, остаточні суми на кінець періоду за який вони виконані. При цьому, в розрахунку зазначено, що поточне тіло кредиту дорівнює 0,00 грн, а прострочене тіло кредиту - 25345,99 грн, тобто сума яку Банк і зазначає як тіло кредиту (т. 1 а.с. 20).

Разом з тим, розрахунок заборгованості, як такий, без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору не є підтвердженням наявності заборгованості та її складових.

В апеляційній скарзі Банк наголошував на тому, що надана ним виписка по картковому рахунку, підтверджує отримання відповідачем кредитної картки і користування встановленим на ній кредитним лімітом та його згоду з умовами кредитування.

Дослідивши неодноразово надану виписку по рахунку ОСОБА_1 апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5.

Відповідно до Постанови Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду по справі № 200/564/7/18 від 16 вересня 2020 року встановлено: «доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Згідно ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Разом з тим, із поданої Банком виписки по рахунку вбачається, що вона взагалі не містить даних щодо посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Тобто, надана виписка по рахунку відповідача складена Банком з порушенням вимог ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Також слід зауважити, що надані Банком довідки про зміну умов кредитування та про видані кредитні картки також не містять даних щодо посади особи, яка їх склала, що не дають змогу ідентифікувати вказану особу.

З огляду на викладене, доводи АТ КБ «ПриватБанк» про наявність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, укладеним на підставі анкети-заяви 02.04.2012, є безпідставними, а суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у позові через недоведеність позовних вимог.

Висновок про недоведеність позовних вимог з аналогічних підстав виклав Верховний Суд у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 330/301/20-ц, провадження № 61-1718св21.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а в основному направленні на переоцінку доказів, які належним чином досліджені судом першої інстанції.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі наявних в матеріалах справи доказів, норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 21 жовтня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Л. В. Нерушак

О. В. Карпенко