РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2064/21

26 жовтня 2021 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення встановленого розміру аліментів на неповнолітню дитину та визначення їх розміру у твердій грошовій сумі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про збільшення встановленого розміру аліментів на неповнолітню дитину та визначення їх розміру у твердій грошовій сумі.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що має спільну з відповідачем дитину - сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року з відповідача на її користь стягуються аліменти у розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Син проживає з позивачем, яка ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і її матеріальне становище значно погіршилось. Вказує, що у цьому році син пішов до школи, росте і потребує посиленого харчування та вітамінізації, придбання нового одягу, шкільної та спортивної форми, підручників, посібників, додаткових спеціальних зошитів, у зв`язку з чим витрати на дитину збільшуються. Також вказує, що відбулась девальвація гривні, що призвело до значного збільшення витрат на придбання таких товарів, а відповідач бере участь в утриманні дитини у значно меншому розмірі, ніж позивач. Покликається на збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, проте відповідач сплачує аліменти у розмірі 650 грн. і не бажає у добровільному порядку сплачувати більше. Просить збільшити розмір аліментів та стягувати їх з відповідача на утримання спільної дитини у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 26.08.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

24.09.2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, який мотивовано тим, що останній ніколи не ухилявся від свого обов`язку по утриманню дитини, проте проживає з матір`ю, яка є непрацездатна і яка потребує дороговартісної операції на зір і він, як син, має намір допомогти їй коштами у цьому. У зв`язку з цим позовні вимоги визнає частково та погоджується сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн. щомісячно. Після проведення операції матері, допомагатиме дитині у більшому розмірі. Просить задоволити позов частково.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 05.03.2015 Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис про народження №74.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року у справі №564/2772/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 650 грн., починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 20 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 29.03.2016.

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає та зареєстрований разом з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Костопільське будинкоуправління» №3698 від 20.07.2021.

ОСОБА_2 проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 разом з матір`ю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується витягом №3120/09-06 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданим Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Костопільської міської ради Рівненської області 16.09.2021.

Із наданих 15.09.2021 Головним управлінням ДПС у Рівненській області відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за №29635/822 вбачається, що перед звільненням 13.04.2021 з роботи ОСОБА_5 на ТОВ «Свиспан Лімітед» нараховано заробітну плату у розмірі 8533,48 грн., з якої вирахувано 1536,03 грн. податку.

Із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Свиспан Лімітед» від 15 вересня 2021 року №51/1-7 вбачається, що з 12.08.2021 ОСОБА_2 працює на ТОВ «Свиспан Лімітед» укладальником пиломатеріалів та виробів з деревини цеху ламінування.

Із наданого Офтальмологічним центром «Найкращий зір» направлення вбачається, що ОСОБА_4 має зрілу вікову катаракту обох очей.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків тау будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка немає достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, ст.192 Сімейного кодексу України визначає виключний перелік підстав для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

При цьому, у справах про збільшення розміру аліментів позивач, відповідно до ст.81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більшому розмірі.

Судом встановлено, що за рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року у справі №564/2772/15-ц з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 650 грн..

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто, державний виконавець проводить стягнення аліментів у розмірі, що не може бути меншим від 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, навіть у тому разі, якщо рішенням суду визначено аліменти у меншому розмірі.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на дітей у віці від 6 до 18 років з 01 липня 2021 року становить 2510 грн., а отже мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину у віці від 6 до 18 років становить 1255 грн.

Відтак, доводи позивача про збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку суд не приймає до уваги, оскільки останні не є підставою для збільшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

Більше того, суд враховує, що витрати, які, як вказує позивач, а саме щодо придбання одягу, продуктів харчування та шкільного приладдя остання несе на забезпечення дитині належного рівня життя, харчування, оздоровлення, створення умов життя, необхідних для фізичного та духовного розвитку дитини і такі витрати охоплюються аліментами.

Суд також враховує, що девальвація гривні теж не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Крім того, всупереч положенням ст.192 Сімейного кодексу України, позивачем також не надано належних та допустимих доказів зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та існування інших підстав, передбачених ст.192 СК України для збільшення розміру аліментів.

Більше того, в силу вимог ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а відтак останні несуть рівні обов?язки щодо утримання дітей і позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що позивач зі своєї сторони несе аналогічні розміру заявленим позовним вимогам витрати по утриманню дитини.

При цьому суд не приймає до уваги доводів відповідача щодо необхідності понесення останнім витрат на лікування матері, оскільки доказів того, що остання потребує таких витрат, їх розміру та такого обов`язку відповідача останнім не надано, а надана відповідачем копія направлення офтальмологічного центру не є таким доказом.

Разом з тим, відповідач позов ОСОБА_1 визнав частково у розмірі 1500 грн.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд враховує, що визнання відповідачем позову частково не суперечить закону та не порушує права буд-яких осіб і розмір аліментів в сумі 1500 грн. є більшим він передбаченого ст.180 Сімейного кодексу України мінімального розміру аліментів.

Відтак, враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів до 1500 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення на вказану суму.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення встановленого розміру аліментів на неповнолітню дитину та визначення їх розміру у твердій грошовій сумі - задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і встановити їх у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. щомісячно, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору за подання позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 ), паспорт НОМЕР_2 , виданий 24.10.2015 Костопільським РС УДМС України в Рівненській області, РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач:

ОСОБА_2 (житель АДРЕСА_2 ), паспорт НОМЕР_4 , виданий 29.11.2011 Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повне рішення складено

26 жовтня 2021 року.

СуддяЛ. А. Грипіч