Номер провадження: 22-ц/813/623/21
Номер справи місцевого суду: 522/6928/17
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Вівчар Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ,

від позивача Департаменту комунальної власності Одеської міської ради не з`явились,

від відповідача ОСОБА_4 не з`явились,

від відповідача ОСОБА_5 не з`явились,

від відповідача комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради не з`явились,

від відповідача Департаменту міського господарства Одеської міської ради не з`явились,

від відповідача Приморської районної адміністрації Одеської міської ради не з`явились,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Одеської міської ради не з`явились,

переглянувши справу №522/6928/17 за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, департаменту міського господарства Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третіх осіб Одеської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання незаконним розпорядження, свідоцтва про право власності, витребування майна, усунення перешкод шляхом виселення, скасування записів про державну реєстрацію за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року у складі судді Абухіна Р.Д., -

в с т а н о в и в :

Позивач Департамент комунальної власності Одеської міської ради, звернувшись 11 квітня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 37,0 кв.м, що розташоване в будинку АДРЕСА_1 , є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 1991 року №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)», якою був затверджений перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Зокрема, до такого майна був віднесений житловий фонд Рад народних депутатів. На виконання зазначеної постанови рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року №266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» до переліку державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування, був включений житловий та нежитловий фонд місцевих рад народних депутатів. Вказаними нормативними документами підтверджується набуття територіальною громадою міста Одеси права власності на зазначений об`єкт нерухомості. 23 березня 2013 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» був виданий технічний паспорт на вказане приміщення як на нежитлове приміщення першого поверху, власником якого є територіальна громада в особі Одеської міської ради. На момент виникнення права власності нормами чинного законодавства не було передбачено обов`язкової реєстрації такого права. На виконання розпорядження міського голови від 30 серпня 2013 року №934-01р зазначене нежитлове приміщення було передане в оренду ФОП ОСОБА_3 відповідно до договору оренди №84/37 від 12 вересня 2013 року. За результатами розгляду звернення орендаря 21 липня 2015 року було встановлено обстеженням спірного приміщення, що таке займають ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 2014 року, виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 29 грудня 2014 року №250144. Листом Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 9 вересня 2015 року №01-70/330 та листом №472/01-09 були підтверджені встановлені факти видачі зазначених документів. Проте, ні КП «Міське агентство з приватизації житла», ні Департамент міського господарства Одеської міської ради не мали повноважень щодо розпорядження майном територіальної громади міста Одеси. Рішення про відчуження комунального майна приймаються виключно на пленарних засіданнях ради, а оскільки Одеською міською радою рішень щодо відчуження або передачі нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 37,0 кв.м, що розташоване за адресом: АДРЕСА_1 , не приймалось, то вказане приміщення є таким, що вибуло з комунальної власності поза волею власника. В ході розгляду справи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 здійснили відчуження квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7 .

Посилаючись на вказані обставини, після чергового уточнення 9 липня 2018 року позовних вимог позивач Департамент комунальної власності Одеської міської ради остаточно просив:

визнати незаконним та скасувати розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №419 від 20 липня 2012 року, згідно якого ОСОБА_4 отримала ордер №2071 серії ПР від 1 серпня 2012 року на ізольовану квартиру, загальною площею 35,6 кв.м, розташовану за адресом: АДРЕСА_1 ;

визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації департаменту міського господарства від 29 грудня 2014 року № 250144, згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було передано у власність квартиру АДРЕСА_2 ;

визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 29 грудня 2014 року, видане міським агентством з приватизації житла, згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали у спільну власність квартиру АДРЕСА_2 ;

витребувати у ОСОБА_8 нежитлове приміщення першого поверху, площею 35,6 кв.м, що розташоване за адресом: АДРЕСА_1 , на користь територіальної громади м. Одеси в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради;

усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення ОСОБА_8 та малолітньої ОСОБА_9 з нежитлового приміщення першого поверху, площею 35,6 кв.м, що розташоване за адресом: АДРЕСА_1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради;

скасувати запис про державну реєстрацію на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_10 (т.1 а.с.4-10, 157-163, 146-152).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2017 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.30).

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 позов не визнали, пославшись на наступне. Позивач зазначає, що право власності на майно виникло ще в 1991 році, отримання ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_3 , відбулося ще у 2012 році на підставі ордеру №2071 від 1 серпня 2012 року. Твердження позивача про те, що 21 липня 2015 року за результатами розгляду отриманих від орендаря ФОП ОСОБА_3 листів стало відомо, що нежитлове приміщення займають ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не підтверджено доказами. За таких обставин строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав пропущений, що є підставою для відмови в позові. Крім того, позивачем не надано належних документів, підтверджуючих передачу у власність саме спірного майна, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 , територіальній громаді м. Одеси, не надано документів, підтверджуючих право власності територіальної громади м. Одеси на спірне майно. Твердження, що на момент виникнення права власності територіальної громади м. Одеси законодавством не було передбачено обов`язкової реєстрації такого права, також не підтверджують набуття територіальною громадою м. Одеси саме цього спірного майна та не спростовують вимогу закону щодо реєстрації такого майна в установленому порядку. Нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 37,0 кв.м, що розташоване за адресом: АДРЕСА_1 , не є тотожним квартирі АДРЕСА_3 , вказані об`єкти мають різні технічні характеристики. При державній реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності на належну їм квартиру АДРЕСА_3 державним реєстратором перевірялась належність цього об`єкту іншим особам, проте перешкод чи підстав для відмови у реєстрації вказаного майна державним реєстратором виявлено не було. Права ФОП ОСОБА_3 не порушуються, так як він не орендує спірне нежитлове приміщення під майстерню та ніколи не знаходився в належній ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартирі АДРЕСА_3 , оскільки вони в квартирі проживали з 2012 року. Департамент комунальної власності не може виступати в якості позивача по даній справі, який витребує майно на користь територіальної громади м. Одеси, оскільки не є власником цього майна та не є представницьким органом територіальної громади м. Одеси, а Одеська міська рада, як третя особа в даному випадку також не матиме жодного матеріально-правового наслідку при винесенні рішенні по справі, тож саме Одеська міська рада має бути позивачем по даній справі (т.1 а.с.51-56, 69-76)

За наслідками уточнення позовних вимог відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подали відзив, за змістом якого позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право власності є невірно обраним способом захисту свого права, а вимога про витребування квартири на користь територіальної громади в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради не відповідає приписам закону. Вимоги позивача щодо витребування майна та усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення є взаємовиключними вимогами. Вимога про скасування запису про державну реєстрацію на майно є передчасною та безпідставною. Сторонами спору про право власності на об`єкт нерухомого майна, так само, як і спору, пов`язаного із захистом цього права власності повинні виступати особи, які мають самостійні правові претензії на дане майно. Позивачем у справі може виступати безпосередньо Одеська міська рада як представницький орган територіальної громади, який відповідно до пункту 5 статті 60 Закону від імені та в інтересах територіальної громади здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Квартира не належить на праві власності територіальній громаді м. Одеси. Технічний паспорт, на який посилається позивач, є документом, що підтверджує технічну інвентаризацію об`єкта та не є документом, що підтверджує право власності територіальної громади м. Одеси на квартиру. Не надання документів, підтверджуючих право власності саме спірної квартири АДРЕСА_4 , має наслідком не можливість задоволення вимоги про витребування майна, тотожність об`єктів нерухомого майна є припущенням. Твердження позивача, що передача права власності на квартиру ОСОБА_4 , ОСОБА_5 була здійснена незаконно, так як Департамент міського господарства Одеської міської ради та орган приватизації не мав відповідних повноважень не відповідає дійсності (т.2 а.с.56-65, т.3 а.с.35-40).

Відповідач ОСОБА_11 позов не визнала, зазначивши у відзиві, що набула квартиру на підставі нотаріально посвідченого 25 липня 2017 року договору купівлі-продажу, на момент укладення договору не було відомо про наявність судового спору. Вважає, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради не є належним позивачем у справі, оскільки питання приватизації державного житлового фонду, до якого належить квартира АДРЕСА_3 , відноситься до компетенції Департаменту міського господарства Одеської міської ради. За наслідками пред`явлення позову неналежним позивачем суд відмовляє в задоволенні позову. Безпідставним є твердження позивача, що спірне приміщення є нежилим приміщенням. Так, згідно відповіді Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 9 серпня 2017 року №01-13/349 основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_3 була ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому дану квартиру за клопотанням профспілки КП «ЖКС «Порто-Франківський» №1517/11 від 23 травня 2012 року було надано ОСОБА_4 як службове житло в порядку статті 118 ЖК України. Отже, станом на 23 травня 2012 року дана квартира була жилим приміщенням, позивачем не надано доказів переходу жилого приміщення в нежитлове приміщення. Договір оренди №84/37 нежилого приміщення не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки ніколи реально не виконувався, ФОП ОСОБА_3 не робив жодних спроб потрапити до даного приміщення та використовувати його в якості майстерні з ремонту одягу. Позивач посилається на те, що на момент виникнення права власності на нерухоме майно нормами законодавства не було передбачено обов`язкової реєстрації права власності на нерухоме майно. Проте дане твердження не спростовує той факт, що в подальшому право власності обов`язково мало бути зареєстровано (т.1 а.с.217-223, т.2 а.с.11-12).

12 липня 2018 року відповідач ОСОБА_11 подала заяву про застосування позовної давності (т.2 а.с.163).

11 липня 2018 року відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подали заяву про застосування позовної давності (т.2 а.с.204-206).

Позивачем Департаментом комунальної власності Одеської міської ради надано відповідь на відзиви та заяви про застосування позовної давності, за змістом якої Департамент наділений Одеською міською радою повноваженнями щодо звернення до суду із позовами з усіх питань, які спрямовані на збереження майна територіальної громади м. Одеси. Докази належності спірного приміщення територіальній громаді м. Одеси надані. Порушення права територіальної громади м. Одеси полягає в тому, що майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади, використовується іншими особами. Про існування реєстрації права власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 29 грудня 2014 року департаментом міського господарства Одеської міської ради, стало відомо в результаті обстеження спірного приміщення, а лише 9 вересня 2015 року КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради та Департамент міського господарства Одеської міської ради були підтверджені встановлені факти та отримані відповідні документи. Тому, перебіг строку позовної давності починається з 9 вересня 2015 року, що спростовує доводи відповідачів про пропущення строку позовної давності (т.3 а.с.87-91).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року в задоволені позову відмовлено (т.4 а.с.43-50).

Висновок суду мотивовано тим, що Департамент міського господарства Одеської міської ради у період надання спірної квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був уповноваженим органом приватизації, розпорядження від 29 грудня 2014 року №250144 Департаменту міського господарства Одеської міської ради про надання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_3 видано уповноваженим органом приватизації. Питання приватизації державного житлового фонду, до якого належить квартира АДРЕСА_3 , не відноситься до компетенції Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, а відноситься до компетенції Департаменту міського господарства Одеської міської ради. Станом на 23 травня 2012 року спірне приміщення було жилим приміщенням, доказів переходу жилого приміщення (квартири) у нежиле приміщення не надано. Позивачу про порушення права стало відомо у 2013 році, що суду позов пред`явлено у 2017 році, тобто з пропуском строку позовної давності. Суд у задоволенні вимог відмовив не за наслідками спливу позовної давності, а за безпідставністю вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 7 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення суду.

В апеляційній скарзі Департамент комунальної власності Одеської міської ради просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог (т.4 а.с.100-107).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 37,0 кв.м, що розташоване за адресом: АДРЕСА_1 , є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради. Квартира АДРЕСА_3 та нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 37,0 кв.м за цією ж адресою є тотожними згідно технічних характеристик. Рішення щодо відчуження або передачі нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 37,0 кв.м Одеською міською радою на пленарному засіданні не приймалось, тому приміщення є таким, що вибуло з комунальної власності поза волею власника. Приморська районна адміністрація Одеської міської ради не мала підстав для прийняття розпорядження та видачі ордеру, які стали підставою для видачі департаментом міського господарства свідоцтва про право власності на житло на об`єкт нерухомості. Реєстрація права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відбулася 15 червня 2015 року, отже саме шляхом реєстрації права власності на спірне приміщення за відповідачами порушено гарантовані законом права територіальної громади м. Одеси позбавленням права власності на спірний об`єкт. Строк позовної давності починає свій перебіг з моменту внесення відомостей (реєстрації) до реєстру речових прав на нерухоме майно, з огляду на що на момент звернення до суду з позовом трирічний строк позовної давності не сплинув.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу на рішення представник ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тими ж доводами, що й відзив на позов (т.5 а.с.1-9).

У відзиві на апеляційну скаргу на рішення представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_8 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тими ж доводами, що й відзив на позов (т.5 а.с.44-46).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, судового рішення без змін з огляду на наступне.

Згідно технічного паспорта, виготовленого 26 березня 2013 року комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» на замовлення територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, нежитлове приміщення першого поверху в будинку АДРЕСА_1 має загальну площу 37,0 кв.м, складається з приміщення площею 13,7 кв.м, приміщення площею 3,4 кв.м, приміщення площею 19,9 кв.м.

Згідно Договору оренди №84/87 нежитлового приміщення від 12 вересня 2013 року, укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради як орендодавцем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 як орендарем, на підставі Розпорядження від 30 серпня 2013 року №934-01 міського голови «Про передачу в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 нежитлових приміщень першого поверху, що розташовані за адресом: АДРЕСА_1 » у строкове платне користування передано нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 37,0 кв.м, що розташоване за адресом: АДРЕСА_1 (термін дії договору оренди з 12 вересня 2013 року до 12 вересня 2016 року; вид діяльності: майстерня з ремонту одягу).

Доказів здійснення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 підприємницької діяльності (майстерня з ремонту одягу) в нежитловому приміщенні першого поверху загальною площею 37,0 кв.м, що розташоване за адресом: АДРЕСА_1 та згідно Договору оренди №84/87 від 12 вересня 2013 року, не надано.

За даними КП ЖКС «Порто-Франківський» та Приморської районної адміністрації Одеської міської ради основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_3 була ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого квартиру було передано на баланс міста та за клопотанням адміністрації профспілки КП ЖКС «Порто-Франківський» №1517/11 від 23 травня 2012 року надано ОСОБА_4 як службове житло в порядку статті 118 ЖК України.

1 серпня 2012 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради видано Ордер на службове жиле приміщення №2071, серія ПР, ОСОБА_4 (сім`єю 1 особа) на право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 19,5 кв.м, що складається з 1 кімнати в ізольованій квартирі за адресом: АДРЕСА_5 . Ордер видано на підставі Розпорядження №419 від 20 липня 2012 року ОСОБА_4 як двірнику КП ЖКС «Порто-Франківський».

Особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_4 на займану жилу площу, яка складається з 1 кімнати площею 19,5 кв.м, по АДРЕСА_5 відкрито на підставі Розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 14 травня 2013 року №250 (особовий рахунок на цю ж жилу площу на ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_6 , виключену із числа службових, закрито).

За змістом Розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 14 травня 2013 року №250 «Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам», зокрема, відкрито особовий рахунок ОСОБА_4 , прибиральниці дільниці №12 КП ЖКС «Порто-Франківський» на службову ізольовану квартиру АДРЕСА_7 , на склад сім`ї в 1 особу, враховуючи клопотання зазначеного підприємства за вихідним №975/11 від 2 квітня 2013 року та відповідно до статей 118, 125-3 ЖК України; квартиру АДРЕСА_6 виключено із числа службових.

З відкриттям особового рахунку ОСОБА_4 сплачувала за житлово-комунальні послуги, що підтверджено, зокрема, Договором про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення від 7 березня 2013 року, Договором про користування електричною енергією від 7 березня 2013 року, щомісячними платежами по особовому рахунку № НОМЕР_2 споживача ОСОБА_4 тощо.

Згідно технічного паспорта, виготовленого 3 жовтня 2014 року комунальним підприємством «Міське агентство з приватизації житла» на замовлення ОСОБА_4 квартира АДРЕСА_3 має загальну площу 35,6 кв.м, житлову площу 19,4 кв.м, складається з однієї житлової кімнати площею 19,4 кв.м, кухні площею 12,9 кв.м, санвузла площею 3,3 кв.м, знаходиться на першому поверсі двоповерхового будинку.

Розпорядженням органу приватизації від 29 грудня 2014 року №250144 задоволено заяву наймача ОСОБА_4 та передано однокімнатну квартиру АДРЕСА_8 , у приватну спільну часткову власність ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частках.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 грудня 2014 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради на підставі Розпорядження органу приватизації від 29 грудня 2014 року №250144, зареєстрованого та записаного в реєстрову книгу за №8-24584, однокімнатна квартира АДРЕСА_8 , є приватною спільною частковою власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області 15 червня 2015 року зареєстровано об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) квартиру загальною площею 35,6 кв.м, житловою площею 19,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 (квартира складається з однієї житлової кімнати) на праві приватної спільної часткової власності (розмір частки Ѕ) ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) на підставі Свідоцтва про право власності на житло, серія та номер НОМЕР_5 , виданого 29 грудня 2014 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради (номер запису про право власності: 10114828).

Згідно Довідки КП ЖКС «Порто-Франківський» (дільниця №12) в квартирі АДРЕСА_3 були зареєстровані з 29 серпня 2012 року ОСОБА_4 , 1973 року народження, та з 5 червня 2013 року її син ОСОБА_5 , 1997 року народження.

Згідно Договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 як продавцями та ОСОБА_14 як покупцем, посвідченого 25 липня 2017 року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-1174, ОСОБА_11 набула у приватну власність квартиру АДРЕСА_8 .

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. як державним реєстратором зареєстровано 25 липня 2017 року об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) квартиру загальною площею 35,6 кв.м, житловою площею 19,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 (квартира складається з однієї житлової кімнати) на праві приватної власності (розмір частки 1/1) ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , посвідка на постійне місце проживання, серія та номер: НОМЕР_7 , видана 28 грудня 2015 року, орган 5101, країна громадянства: Україна) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. 25 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-1174 (номер запису про право власності: 21549496).

Згідно Виписки із домової книги в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані з 10 серпня 2017 року ОСОБА_15 , 1989 року народження, її чоловік ОСОБА_16 , 1984 року народження, їх малолітня дочка ОСОБА_9 , 2016 року народження.

За інформацією комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» по виробничій дільниці обліковувалась квартира АДРЕСА_3 на підставі ордеру на службове приміщення №2071 від 1 серпня 2012 року, виданого Приморською районною адміністрацією на ОСОБА_4 , особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_4 відкрито 14 травня 2013 року, приватизація квартири проведена 29 грудня 2014 року; у серпні 2017 року особовий рахунок переоформлений на ОСОБА_17 на підставі нотаріально посвідченого 25 липня 2017 року договору купівлі-продажу.

Дійсно, постановою Кабінету міністрів України від 5 листопада 1991 року №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» був затверджений перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), зокрема, до такого майна був віднесений житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів.

На виконання даної постанови рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року №266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» до переліку державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування був включений житловий та нежитловий фонд місцевих рад народних депутатів.

Нежитлове приміщення першого поверху, як таке, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , було передано в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 згідно Договору оренди №84/37 від 12 вересня 2013 року.

Квартира АДРЕСА_3 , перебувала у користуванні наймача ОСОБА_12 , а після смерті у 1983 році наймача передана на баланс міста як квартира; надана у 2012 році ОСОБА_4 як службове житло по ордеру з відкриттям особового рахунку на службове житло; після виключення із числа службових передана як квартира ОСОБА_4 у найм з укладенням договору найму та відкриттям особового рахунку, потому у 2014 році передана як квартира комунальної власності в порядку приватизації у приватну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які у 2017 році продали як квартиру приватної власності у приватну власність

ОСОБА_18 реєстр речових прав на нерухоме майно містить дані про реєстрацію квартири АДРЕСА_9 як об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 01 на праві приватної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а потому на праві приватної власності

ОСОБА_18 реєстр речових прав на нерухоме майно не містить даних про реєстрацію нежитлового приміщення першого поверху площею 37,0 кв.м в будинку АДРЕСА_1 на праві комунальної власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Отже, на час укладення Договору оренди №84/37 від 12 вересня 2013 року між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 предмет договору оренди як то нежитлове приміщення першого поверху площею 37,0 кв.м в будинку АДРЕСА_1 , не було зареєстровано на праві власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради як об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером.

Саме по собі посилання на постанову Кабінету міністрів України від 5 листопада 1991 року №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)», на рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року №266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» тощо не є безспірним доказом права комунальної власності територіальної громади міста на дане приміщення як на нежитлове приміщення першого поверху у житловому будинку АДРЕСА_1 станом на час звернення у 2017 році до суду з позовом.

Суду не надано доказів того, що приміщення, яке визначено як предмет Договору оренди №84/37 від 12 вересня 2013 року, було обліковано як нежитлове приміщення комунальної власності бюро технічної інвентаризації до 1 січня 2013 року.

Навпаки, з наявних в справі документів вбачається, що приміщення, яке позивач вважає одним і тим же об`єктом, обліковувалось та обліковується як житлове приміщення однокімнатна квартира АДРЕСА_3 . Даний об`єкт нерухомого майна як квартира (житлова нерухомість) була надана як службове житло, потому надана по договору найму як житло, потому передана в порядку приватизації у приватну власність особам, у яких квартира перебувала у користуванні на підставі документів, виданих уповноваженими Одеської міської ради.

Тобто, до передачі об`єкту по Договору оренди №84/37 від 12 вересня 2013 року суб`єкту підприємницької діяльності як нежитлового приміщення комунальної власності, даним об`єктом уповноважені органи Одеської міської ради розпорядилися як об`єктом комунальної власності житлового призначення (житловою нерухомістю).

Доводи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради щодо прийняття у 2012-2014 роках рішень щодо об`єкта як квартири АДРЕСА_3 неуповноваженими на те органами не приймаються, так як рішення прийняті органами, створеними Одеською міською радою та діючими в межах наданої радою компетенції.

Об`єкт був облікований як об`єкт нерухомого майна (житлова нерухомість) комунальної власності, вибув з комунальної власності у приватну власність як об`єкт житлової нерухомості (квартира) на підставі рішень органів, створених Одеською міською радою, тобто вибув з відома територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Суд першої інстанції встановив обставини справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність порушення суб`єктивного цивільного права комунальної власності, щодо якого Департаментом комунальної власності Одеської міської ради заявлено вимоги, тому правильно відмовив у позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року в справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, департаменту міського господарства Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третіх осіб Одеської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання незаконним розпорядження, свідоцтва про право власності, витребування майна, усунення перешкод шляхом виселення, скасування записів про державну реєстрацію залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова