Справа № 461/7024/20 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/1057/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між нею та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» укладено договір добровільного страхування № LVH9NS-171S383 від 28 лютого 2017 року, за умовами якого була добровільно застрахована на страхову суму 50 000 грн., страховий тариф 0,48%. Страховим випадком за цим договором слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі застрахованої особи подію, що фактично відбулася, і внаслідок якої настав короткочасний розлад здоров`я. Зазначає, що 08 березня 2020 року, перебуваючи у бані «Бадьорість» по вулиці Героїв УПА, 35 в місті Львові підсковзнулася і впала, внаслідок чого отримала компресійний перелом Th12 хребця 1 ст., дегенеративні зміни грудного відділу хребта, посилений грудний кіфоз, незначні дегенеративні зміни поперекового відділу хребта, крім того у неї вперше діагностовано цукровий діабет 2 типу. На виконання умов договору добровільного страхування № LVH9NS-171S383 від 28 лютого 2017 року, засобами телефонного зв`язку через АТ КБ «ПриватБанк» повідомила відповідача про настання страхового випадку, про що подано письмову заяву та надано КТ МРТ, листки тимчасової непрацездатності, копії чеків на придбання медикаментів, однак отримала, на її думку, безпідставну відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з невчасним повідомленням страховика про настання страхового випадку, незважаючи на те, що відповідач зазначає, що документи можна подати не пізніше 30 днів з моменту закінчення лікування. Наголошує, що несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без належних на те підстав про настання страхового випадку або надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку, можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише в тому випадку, якщо таке порушення положень договору перешкодило страховику переконатися, що подія є страховим випадком. На момент подання позову відповідачем прострочено сплату страхового відшкодування на 23 дні, відтак з нього підлягає стягненню 3 відсотки річних в розмірі 75,61 грн. Вважає, що невиплатою страхового відшкодування відповідачем їй завдано моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Крім того вона понесла витрати на лікування в розмірі 13 214,47 грн. та правничу допомогу в розмірі 3000 грн. З наведених підстав, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 40 000 грн., пеню в розмірі 75,61 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., неустойку в розмірі 1500 грн. та 999 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 40000,00 грн., пеню у розмірі 75,65 грн.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 1500,00 грн. неустойки.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 999,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ДСА України судовий збір у сумі 1093,04 грн.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

Рішення суду оскаржило Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачу виплачено страхове відшкодування в розмірі 5000 грн., що становить 10 % від страхової суми відповідно до умов договору які чітко визначають фіксований розмір страхового відшкодування за отриману травму. Зазначає, що у примітці до п. 6.1.2. договору страхування визначено, що повний перелік пошкоджень та розмір страхових виплат за страховими випадками зазначений у Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам», відповідно до якої перелом одного хребця відшкодовується в розмірі 10% від страхової суми, що в даному випадку становить 5 000 грн. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач отримала пошкодження декількох хребців. На думку апелянта покликання на те, що пошкодження хребця призвело до пошкодження внутрішніх органів, які спровокували цукровий діабет 2 типу є припущенням, яке нічим не підтверджено, а захворювання, в тому числі і раптові та професійні не відносяться до нещасних випадків, відтак цукровий діабет 2 типу не є страховою подією в розумінні договору страхування. Звертає увагу на те, що відшкодування витрат позивача на лікування не передбачено умовами договору страхування, оскільки сума страхового відшкодування є фіксованою. Наголошує, що відповідно до п. 1.1.3. Умов страхування, які є невід`ємною частиною договору страхування, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення, відтак застосування загальних норм Закону України «Про захист прав споживачів» є неправомірним до спірних правовідносин. На думку апелянта, його дії по сплаті на користь ОСОБА_1 5000 грн. відповідають умовам договору, а тому вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною та не підлягає задоволенню. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та стягнути з позивача судові витрати за подання апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 28.02.2017 року між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страховою компанією «Кредо» було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків № LVH9NS-171S383, страховим агентом за яким виступав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Предметом Договору страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи. ( п. 4.1 Договору). Страхова сума за договором становить 50 000,00 грн.

08.03.2020 року біля 17:30 год. мав місце страховий випадок, а саме, застрахована ОСОБА_1 , перебуваючи в Бані «Бадьорість» по вулиці Героїв УПА, 35, Львів, послизнулася і впала, після чого була госпіталізована бригадою швидкої допомоги в КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

При нещасному випадку, позивачка отримала компресійний перелом Th l2 1 ст. дегенеративні зміни грудного відділу хребта, посилений грудний кіфоз, незначні дегенеративні зміни поперекового відділу хребта, хребта. Також їй вперше діагностовано цукровий діабет 2 типу.

24.06.2020 року на адресу ТДВ СК '"КРЕДО" від позивача надійшли заява та повідомлення про отримання нею травми.

26.06.2020 року відповідачем прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку із несвоєчасною подачею застрахованою всієї необхідної для виплати всієї документації, а також у зв`язку із пропуском строку подачі повідомлення про настання страхового випадку.

Також з матеріалів справи убачається, що відповідачем в подальшому складено страховий акт № Z2067PB70000HT ВІД 24.07.2020 року, за яким сплачено позивачці страхову виплату у розмірі 5 000,00грн.

Предметом спору у даній справі є незгода позивачки із виплаченим розміром страхового відшкодування, а також стягнення штрафних санкцій, у зв`язку із нездійсненням цієї виплати.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 6 Договору, з огляду на отримані позивачкою травми (перелом хребта, цукровий діабет), їй мало бути виплачено страхове відшкодування у в загальному розмірі 80 % від суми страхування 50 000,00 грн., що становить 40 000,00 грн. У зв`язку з його невиплатою, на її користь підлягають стягненню пеня, неустойка та моральна шкода, а також витрати на правову допомогу.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна, з огляду на таке.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив правовий висновок про те, що у статті 629 ЦК України закріплено один із принципів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору.

Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

У інших випадках невиконання стороною умов договору вказує про порушення договірних зобов`язань, взятих на себе в момент укладення договору, та може бути предметом судового розгляду.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Як зазначено вище, спір між сторонами виник з приводу віднесення нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 08.03.2020 року, до страхового випадку та виплати відповідного страхового відшкодування.

У частині першій статті 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (стаття 8 Закону України «Про страхування»).

Отже, у ТзДВ «Страхова компанія «Кредо», як страховика, виникає обов`язок з виплати страхового відшкодування виключно у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами укладеного між сторонами договору, та у розмірі, визначеному договором.

Підстави для відмови у здійсненні страхових виплатах або страхового відшкодування визначено у статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України «Про страхування».

Такими підставами є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Негативний фінансовий стан страховика не є підставою для відмови у виплаті страхових сум (їх частин) або страхового відшкодування страхувальнику.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-84, 228, 229, 235, 243, 368, 369 ЦПК України визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову.

У договорі добровільного страхування від нещасних випадків № LVH9NS-171S383 зазначено про ознайомлення страхувальника з Особливими умовами добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ, які є додатком № 4 до Правил добровільного страхування від нещасних випадків № П-2, затверджених розпорядженням дирекції ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» № 87 від 31.05.2017 року, та умовами страхування.

У договорі також вказано про те, що такий укладено із застосуванням Майданчика цивільно-правових договорів ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі публічної оферти страховика та усної заяви (акцепту) страхувальника. Цей договір підписано з використанням ЕЦП. Умови публічної оферти страхування, розміщені на майданчику цивільно-правових договорів ПАТ КБ «ПриватБанк» та на сайті страховика, вони є невід`ємною частиною цього договору.

Підпунктом 6.1.2. пункту 6.2. Договору страхування визначено ушкодження здоров`я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, згідно додатку № 1 до правил страхування, а саме перелік (види) пошкоджень та розмір виплати (межі % від мінімального до максимального) у відсотках до страхової суми по застрахованій особі згідно пункту 5 Договору Повний перелік пошкоджень та розміри суми виплати зазначений у таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страхових випадкам» Додатку № 1 до Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ (далі Таблиця № 1).

За змістом пункту 6.2. Договору страхування не відносяться до нещасних випадків захворювання, у тому числі раптові та професійні.

Підпунктом «а» підпункту 13.1.2. (Схема 2) пункті 13.1 Розділу 13 Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ визначено, що у разі ушкодження здоров`я застрахованої особи, передбаченого у Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страхових випадках» Додатку № 1 до цих Особливих умов, їй здійснюється страхова виплата у розмірі певного відсотку страхової суми.

У разі перелому одного хребця розмір страхової виплати (% від страхової суми) становить 10 % (стаття 62 Таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страхових випадкам»). Цією таблицею таке захворювання, як цукровий діабет, до ушкодження не віднесено.

Встановивши, що 08.03.2020 року з позивачкою стався нещасний випадок (перелом одного хребця), за яким відповідачем своєчасно здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі, визначеному відповідно до положень укладеного між сторонами договору страхування, суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про доведеність та обґрунтованість пред`явленого позову, безпідставно задоволивши такий. У цьому зв`язку, невірними є висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача пені, неустойки та моральної шкоди, які є похідними вимогами, адже основна вимога задоволенню не підлягає.

Близькі за змістом правові висновки у справі за участю ТОВ «Страхова компанія «Кредо», які випливають з укладеного між сторонами Договору добровільного страхування від нещасних випадків, викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2021 року у справі № 214/5424/17 (провадження № 61-14416св19), однак такі, з огляду на час прийняття постанови судом касаційної інстанції, та час ухвалення оскаржуваного рішення, не могли бути враховані судом першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ТОВ «Страхова компанія «Кредо»знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2021 року скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 29.07.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.