Справа № 466/4330/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Терех У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

установив:

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 16.11.2019р. ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до Шевченківського районного суду м.Львова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за послуги з централізованого опалення, втрат від інфляційних процесів, 3% річних. 11.01.2020р. Шевченківський районний суд м.Львова постановив ухвалу про скасування судового наказу по справі №466/10046/19 та роз`яснив стягувачу його право звернутися до суду із вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами у порядку спрощеного позовного провадження. ЛМКП «Львівтеплоенерго» ,користуючись своїм правом , звернувся до суду з тими самими вимогами . Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та споживає послуги, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Вважає, що між позивачем та відповідачем встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Станом на 20.11.2019 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача № НОМЕР_1 складала 17 594,09 грн (заборгованість за послуги з централізованого опалення 14 957,58 грн + інфляційні втрати - 1 942,10 грн + 3% річних 694,41 грн),які просить стягнути з відповідача .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні змісту позову.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги заперечили та у судовому засіданні пояснили, що з 2008 року квартира АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 , відключена від центрального опалення ,про що позивача було неодноразово повідомлено та складені відповідні акти ЛКП -408. Окрім цього, ОСОБА_1 не підписував із ЛМКП «Львівтеплоенерго» договору про надання послуг чи договору приєднання. Оскільки відповідач не користується послугами ЛМКП «Львівтеплоенерго» , нарахування оплати за надання таких послуг вважають неправомірним,просять у задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки (Ф2), видана 14.11.2019 року за №189 ЛМКП «Львівтеплоенерго», в якій вказано що відповідач є власником квартири та зареєстрований в ній.

У будинку АДРЕСА_3 встановлене центральне опалення, послуги з якого надаються позивачем.

Позивачем в підтвердження своїх вимог надана копія листа до ОСОБА_1 про надання для ознайомлення та підписання Договору приєднання надання послуг з централізованого опалення та послуг централізованого постачання гарячої води. Як ствердили представники відповідача ОСОБА_1 такий договір з ЛМКП «Тепленерго « не укладався та не підписувався, що на їх думку свідчить про відсутність зобов`язань між позивачем та відповідачем.

Однак, зобов`язання сплачувати за надні послуги викникає не лише з договору, а й з нормативно-правових актів .

Згідно ст.20 ЗУ «Про житлово комунальні послуги « споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, передбачені договором або законом. У відповідності до ст.2 п.1.ст.13 п.4,5 вказаного Закону договір вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги.

Згідно ст.634 ЦК договір,запропонований відповідачу позивачем, є договором приєднання /будинку в цілому/,умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах,який може бути укладений лише шляхом приєднання другої строони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тобто ,в силу норм цивільного законодавства, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами фактично укладено договір про надання послуг з центрального опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до правової позиції ВСУ у справі №6-2951 цс15 від 20.04.2016 р. споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги,якщо вони фактично надавалися постачальником,а споживачі користувалися/отримали/ ними за тарифами згідно постанов НКРЕКП.Судова палата у цивільних справах ВСУ у справі №6-1192цс15 від 11.11.2015 р. зазначила у своїй постанові,що підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем.

Відтак,суд вважає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, які відповідач зобов`язаний оплатити.

Покликання представників позивача на те, що з 2008 року квартира від`єднана від центрального опалення і таких послуг відповідач не отримував ,суд не бере до уваги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання,останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Позивачем та його представниками у судовому засіданні не надано доказів того, що відключення від мережі теплопостачання ,факт якого стверджується актом ЛКП «Збоїща 408» від 09.06.2017 р. ,проведено у відповідності до ст.ст.100,152 Житлового Кодексу України , ст. 20 Правил надання послуг з цеентралізованого опалення,постачання холодної та гарячої води і водовідведення та порядку відключення окремих житлових будинків від мереж ЦО та ПГВ, затвердженого наказом Міністерства будівництва,архітектури та житлово-комунального господарства №4 від 22.11.2005 р. ,які передбачають виконання споживачем певних обов`язкових процедур.

Верховний Суд у своїй постанові від 08.07.3020 р. у справі №554/946/18 /провадження 61-44416св18/ зробив висновок, що єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків чи квартир від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії,створеної органом самоврядування або місцевим органом виконавчої влади .

Як ствердила у судовому засіданні представник позивача у ЛМКП «Львівтеплоенерго» відсутня інформація щодо облаштування автономного опаленняя та зняття з обліку квартири АДРЕСА_2 .

Покликання представника відповідача ОСОБА_5 на те, що вона неоноразово повідомляла ЛМКП «Львівтеплоенерго» про відключення квартири від центрального опалення не є свідченням дотримання власником квартири вимог чинного законодавства щодо такого відключення , натомість підтверджує факт самовільного відключення від системи центрального опалення , що не дає підстав для звільнення від оплати послуг позивача.Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №6-1192цс15 від 11.11.2015р.

ВІдповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідача за надані послуги , така становить станом на 20.11.2019 року - за особовим рахунком відповідача № НОМЕР_1 17 594,09 грн (заборгованість за послуги з централізованого опалення 14 957,58 грн + інфляційні втрати - 1 942,10 грн + 3% річних 694,41 грн).

Згідно з ч.1,2 ст.32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата за такі нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується,виходячи з розміру затверджених цін /тарифів та показань засобів обліку або за нормами,затвердженими в установленому порядку/.У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору,крім випадків ,передбачених законодавством. Це свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, наслідком чого є порушення права позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк.

Відповідно до ст.302 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Так, відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки,

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява ЛМКП «Львівтеплоенерго» є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 89, 223, 263, 264, 265 ЦПК України; ст.ст. 4, 11, 16, 256, 257, ч. 2 ст. 264, 267, 360, 431, 509, 526, 530, 625, 634 ЦК України, ст. ст. 64, 66, 67, 162 Житлового кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 14 957 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 58 коп. та перерахувати кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , Львівське АТ «Ощадбанк», МФО 325796, .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» втрати від інфляційних процесів - 1 942 (одну тисячу дев`ятсот сорок дві) грн. 01 коп., 3% річних 694 (шістсот дев`яносто чотири) грн. 41 коп., судовий збір 2102 (дві тисячі сто дві) грн. та перерахувати кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 , АТ «АБ`РАДАБАНК», МФО 306500, .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 28 липня 2020 року.

Суддя Г. Б. Білінська