Провадження № 2/761/9891/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Український бізнес хаб» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

19.07.2021 на адресу суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вони не відповідають вимогам ЦПК України.

Згідно ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивач, визначаючи зміст позовних вимог, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог від 19.07.2021, не зазначає ціну позову; просить стягнути середній заробіток за час затримки заробітної плати, при цьому, не надає доказів, на підставі яких були здійснені розрахунки сум, які на його думку, підлягають стягненню, отже обґрунтований розрахунок сум (довідки про середню заробітну плату), що стягується - відсутній.

У відповідності до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку, а у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою всіх вимог.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову є не лише вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а й стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який не входить до складу заробітної плати, а тому така позовна вимога повинна бути оплачена судовим збором.

Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в Постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.

Згідно аналізу норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, що підлягає сплаті при зверненні фізичною особою до суду з позовною заявою майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач, визначаючи зміст позовних вимог, просить стягнути середній заробіток за період вимушеного прогулу до поновлення на роботі, при цьому, позивач не вказує ціну позову, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог від 19.07.2021, що позбавляє суд можливості зазначити точну суму судового збору, яку позивачу слід сплатити на розрахунковий рахунок Шевченківського районного суду м. Києва, за наступними реквізитами: отримувач коштів УК у Шевчен.р-ні/Шевченк.р-н/22030101, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0026011, код класифікації доходів бюджету 22030101 із зазначення призначення платежу.

Документи про сплату судового збору подаються до суду в оригіналі.

У відповідності з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного вважаю, що вищезазначену позовну заяву необхідно залишити без руху із наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків, а саме:

- надати докази (довідку про середню заробітну плату), на підставі яких були здійснені розрахунки сум, які на думку позивача, підлягають стягненню;

- зазначити ціну позову, обґрунтований розрахунок сум, що стягується та надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору(у відповідності до ст.ст. 177, 175 ЦПК України), сплаченого за наведеними в ухвалі реквізитами.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 185 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Український бізнес хаб» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати,залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: