Провадження № 2/686/5263/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021

21 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суду Хмельницької області у складі

головуючої-судді Чевилюк З.А.,

секретаря Перун А.М.

представника позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач перебувала у шлюбі із відповідачем з 26.10.2013 року по 15.06.2015 року Від шлюбу народилась дитина ОСОБА_5 . Відразу після народження доньки позивач з відповідачем практично припинили спільне проживання. Батько дитини із пологового будинку не забирав, не цікавився здоров`ям дитини. За рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29.01.2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 та дружини. Відповідач оспорював батьківство щодо ОСОБА_5 ; справа розглядалась Городоцьким районним судом Львівської області. 29.01.2015 року було призначено судово-біологічну експертизу, результатом якої було встановлено батьківство ОСОБА_3 стосовно його доньки ОСОБА_5 . Незважаючи на доведеність факту батьківства ОСОБА_3 в порушення чинного законодавства не виконує рішення суду та має значну заборгованість із виплати аліментів на утримання дитини. Крім того, з лютого 2014 року відповідач не бачив своєї дитини жодного разу. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною взагалі. ОСОБА_3 не дбає про нормальне самоусвідомлення доньки, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Донька не отримує від батька жодного подарунку. Відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки. Відповідач у справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків із вихованням дитини, свідомо не турбується про доньку, ігнорує її потреби, не цікавиться життям ОСОБА_5 , не відвідує її.

Вихованням та фактичним утриманням доньки займається ОСОБА_4 та її теперішній чоловік. Дитина знаходиться на утриманні позивача, яка дбає про неї та здійснює за нею догляд та виховання.

З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав дитини позивач вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволені. Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Третя особа надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав ОСОБА_3 щодо ОСОБА_5 2014 р.н.; клопотали про розгляд справи за відсутності представника.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , що змінювала прізвище у зв`язку із одруженням, та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом народження.

Позивач перебувала у шлюбі із відповідачем з 26.10.2013 року по 15.06.2015 року. Зі слів позивача, відразу після народження доньки позивач з відповідачем практично припинили спільне проживання. Батько дитини із пологового будинку не забирав, не цікавився здоров`ям дитини. За рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29.01.2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 та дружини. Відповідач оспорював батьківство щодо ОСОБА_5 ; справа розглядалась Городоцьким районним судом Львівської області. 29.01.2015 року було призначено судово-біологічну експертизу, результатом якої було встановлено батьківство ОСОБА_3 стосовно його доньки ОСОБА_5 . Незважаючи на доведеність факту батьківства ОСОБА_3 в порушення чинного законодавства не виконує рішення суду та має значну заборгованість із виплати аліментів на утримання дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У вирішенні справи суд має визначити першочергове значення найкращих інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Наслідки визнання позову роз`яснені та зрозумілі.

За висновком органу опіки та піклування доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_5 .

У статті 9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить статті 206 цього Кодексу.(ч.6ст.263 ЦПК).

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову та продовжує судовий розгляд.(ч.4 ст.206 ЦПК).

Оскільки аргументи викладені позивачем на обґрунтування заявленого позову не спростовані в суді та не підтверджено дотримання найкращих інтересів дитини без позбавлення батьківських прав при наявності свідомої бездіяльності відповідача та реального нехтування батьківськими обов`язками, ухилення від виконання батьківських обов`язків, підготовки дитини до дорослого життя, розвитку нахилів дитини та здібностей, безумовне визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_5 .

Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн. в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 ,код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 .

Третя особа:Орган опіки та піклування Комарнівської міської ради Львівського району, Львівської області, м.Комарно, вул.Січових Стрільців 34.

Повний текст виготовлено 25 жовтня 2021 року.

Суддя: З.А.Чевилюк