Справа № 170/254/21 Головуючий у 1 інстанції: Матвійчук С. П.
Провадження № 22-ц/802/1296/21 Категорія: 39 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Здрилюк О. І., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Шацького районного суду Волинської області від 03 серпня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що, підписавши анкету-заяву № б/н від 14 червня 2010 року, відповідач погодилася на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого ліміту.

Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 21 березня 2021 року виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 63007,56 грн, з яких: 46397,16 грн заборгованість за кредитом, 16610,40 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн нарахована пеня, 0,00 грн нарахована комісія.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 в користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 63007,56 грн, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Шацького районного суду Волинської області від 03 серпня 2021 року у цій справі позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14 червня 2010 року в розмірі 46397,16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1671,63 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати з ухваленням у цій частині нового судового рішення про задоволення позову банку.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційну скаргу представника позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» та стягуючи з відповідачки в користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 46397,16 грн, судом першої інстанції враховано, що підстави для стягнення з відповідачки в користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом відсутні, оскільки сторонами не були узгоджені істотні умови договору, в тому числі і умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 629 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як передбачено частиною 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За матеріалами справи судом установлено, що 14 червня 2011 року представник банку та відповідачка ОСОБА_1 підписали анкету-заяву, у якій зазначено, що позичальниця ОСОБА_1 ознайомлена і погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, а також, що вона виявила бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Універсальна» (а.с. 14).

Крім того, судом установлено, що підписана сторонами договору анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не містить в собі будь-яких даних щодо виду та строку дії кредитної картки, а також інформації про розмір відсотків та порядок їх нарахування. У вказаній анкеті-заяві зазначено лише прізвище, адресу, особисті дані позичальниці ОСОБА_1 та згоду з тим, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку складають між позичальницею та банком договір про надання банківських послуг (а. с. 14).

У матеріалах справи також наявний витяг з Умов і правил надання банківських послуг, які позичальник ОСОБА_1 не підписувала (а. с. 19-43).

Разом з тим, із наданої позивачем копії виписки по рахунку вбачається, що відповідачка фактично отримала у банку кредитні кошти, якими активно користувалася, неодноразово кошти погашалися нею особисто. Жодних заперечень щодо розміру заборгованості по тілу кредиту відповідачка суду не надала (а. с. 4-11).

У своїй позовній заяві банк, крім тіла кредиту, просив суд стягнути з позичальника заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Проте будь-яких доказів на підтвердження того, що при укладенні договору про надання банківських послуг діяли Умови і правила надання банківських послуг саме в такій редакції, яка існувала на час підписання анкети-заяви, позивач суду не надав, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного кредитного договору.

Крім того, ні в позовній заяві, ні в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не зазначено, якого саме виду кредитну картку отримала відповідачка та на яких умовах.

У своїй позовній заяві банк посилався на те, що сторони при укладенні кредитного договору керувались нормами частини 1 статті 634 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із цим позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена для кредитного договору.

Зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Шацького районного суду Волинської області від 03 серпня 2021 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді