Справа № 428/8385/21
25 жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Корнєвої Ю.П.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також зареєстрований син позивача - ОСОБА_2 . У березні 2014 року відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, але у добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімається.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що вона з 2012 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Сторони цієї справи є її сусідами з квартири НОМЕР_1 . У квартирі НОМЕР_1 живуть лише ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 , а їх сина ОСОБА_2 вона ніколи не бачила.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона з 1971 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Сторони цієї справи є її сусідами з квартири НОМЕР_1 . У квартирі НОМЕР_1 живуть лише ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 , а їх сина ОСОБА_2 вона не бачила вже протягом щонайменше двох або трьох років. Їй відомо, що ОСОБА_2 живе десь за кордоном.
Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
В судовому засіданні було встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 20.02.2001 року № 349 та копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №18326922 від 01.04.2008.
Враховуючи вищенаведені письмові докази та показання свідків судом встановлено, що відповідач за місцем реєстрації не проживає більше одного року без поважних причин. У зв`язку із цим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_5 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, позивач в позовній заяві просила не стягувати з відповідача судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Д.Б. Баронін