ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року

м. Харків

Справа № 953/2947/21

Провадження № 22-ц/818/5214/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду міста Харкова від 01 червня 2021 року, ухваленеу складі судді Бородіної Н.М.,

установив:

Сімнадцятого лютого 2021 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, після уточнення якого у березні 2021 року (а.с. 24-25) просив стягнути з стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3629 грн. 50 коп. грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.01.2006 до 18.02.2010. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина мешкає з ОСОБА_1 , відповідач коштів на утримання дитини не надає. Додаткові витрати на утримання доньки складають 4864 грн., половину з яких має сплачувати відповідач. Також ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що разом складає 3629 грн. 50 коп.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 01 червня 2021 рокупозов ОСОБА_1 задоволений частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1197 грн. 50 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 19.02.2021до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущене до негайного виконання.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проживає з матір`ю, ОСОБА_1 . В суду відсутні докази, що сторони працюють, відповідач має захворювання або інших утриманців. Виходячи з установленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та обов`язку обох батьків утримувати дитину, необхідний рівень життя дитини, гармонійний розвиток, суд уважав, що з відповідача належить стягнути аліменти на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1197 грн. 50 коп., тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно. ОСОБА_1 не доведела розмір аліментів на дитину в сумі 3629,50 грн щомісяця, а також можливість ОСОБА_2 сплачувати такий розмір аліментів. Суд не прийняв до уваги посилання ОСОБА_1 на інші витрати, а саме, витрати на додаткові заняття в сумі 2000 грн., пов`язані із репетиторством, та витрати на заняття спортом у сумі 2000 грн., оскільки позивач помилково до розміру аліментів віднесла зазначені витрати. Такі витрати є додатковими. Надані суду чеки на придбання одягу, взуття та косметичної продукції у своїй сукупності не підтверджують необхідність витрат на дитину щомісяця в сумі 7259 грн., половину з яких повинен оплатити відповідач, враховуючи рівність обов`язків батьків.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду змінити, задовольнивши позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального та процесуального права. А саме, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 надала суду докази того, що окрім харчування витрати на утримання доньки щомісяця складають 4864 грн. Це й купівля одягу, взуття, засобів гігієни. При цьому надані були лише ті чеки, за якими купувалися товари з гарантійним строком використання. Також ОСОБА_1 надала виписку з особистої картки доньки, з якої вбачається, що на кишенькові потреби ОСОБА_4 витрачає близько 1600 грн. Висновок суду про те, що 1197 грн 50 коп. забезпечить гармонійний розвиток та необхідний рівень життя дитини є помилковим, оскільки зробивши його суд визначив мінімальний рівень аліментів, що гарантує лише нормальну життєдіяльність особи. Визначаючи розмір аліментів суд не врахував, що прожитковий мінімум був установлений законодавцем наприкінці 2020 року, тоді як у 2021 році стрімко збільшилися ціни. І врахувати це в законі було не можливо. Також суд у рішенні не врахував, що вже з липня 2021 року розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є більшим, ніж станом на 1 січня 2021 року. Визначений законодавцем мінімальний прожитковий мінімум не враховує необхідності понесення додаткових витрат на утримання дитини, а саме, оплату послуг репетитора, зайнять спортом, вартість проїзду на міському транспорті. ОСОБА_2 працездатний та не має інших утриманців, має у власності двокімнатну квартиру. Він працює та має стабільний дохід, але визначити місце його роботи не можливо, оскільки скоріш за все він працює за договором підряду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч.1, ч.2 статті 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

ОСОБА_5 проживає разом із позивачем, що не заперечується сторонами та вбачається з тексту рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2010 року у справі № 2-1608/10/04 про розірвання шлюбу між сторонами у дійсній цивільній справі (а.с. 13).

Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усі діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України).

Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За положеннями з ч. 1 статті 12, ч. 1 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак не може погодитися з тим, що їх розмір належить визначити в обсязі 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.4 ст.228 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не надав оцінку обставинам, визначеним ч.1 ст. 182 СК України як таким, що підлягають установленню при визначенні розміру аліментів. Так, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є працездатною особою (а.с. 7-11). Дані про те, що в нього на утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, окрім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в суду відсутні. З 2012 року ОСОБА_2 є одноосібним власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 14-15).

Колегія суддів уважає, що враховуючи викладені обставини можливо вважати доведеним, що у ОСОБА_2 є можливість сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4 в мінімальному законодавчо рекомендованому розмірі - в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що на час подачі позову ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виповнилося 14 років. Стаття 7 Закону України № 1082-IX від 15.12.2020 «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначає, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року складає 2395 гривень.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене 01.06.2021, розмір аліментів на ОСОБА_4 має визначатися виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на 01.01.2021, а не на 01.07.2021, як про це зазначає апелянт.

Доводам апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 також сплачує за додаткові заняття спортом, репетиторів та проїзд дитини суд першої інстанції дав правильну оцінку. Вказані витрати в силу вимог статті 185 СК України належить до додаткових витрат на утримання дитини. Однак позову з цих підстав ОСОБА_1 не заявляла.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , належить задовольнити частково, рішення суду першої інстанції від 01.06.2021 - змінити, збільшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 з 1197 грн 50 коп., до 2395 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки від сплати судового збору ОСОБА_1 звільнена пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», при подачі апеляційної скарги судовий збір вона не сплачувала. Її апеляційна скарга задоволена на 49,24%, тому пропорційно задоволеній частині апеляційної скарги з ОСОБА_2 в дохід держави належить стягнути 1117 грн 75 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 1 червня 2021 року змінити.

Розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшити з 1197 (однієї тисячі ста дев`яносто семи) гривень 50 (п`ятдесяти) копійок до 2395 (двох тисяч трьохсот дев`яноста п`яти) гривень щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1117 (одну тисячу сто сімнадцять) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук