Справа № 134/962/20
Провадження № 22-ц/801/2023/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 рокуСправа № 134/962/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т. О., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання - Очеретної М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково»,

відповідачі: державний реєстратор Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Горбатенко Руслан Васильович, ОСОБА_1 , Соколівська сільська рада Крижопільського району Вінницької області, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Левково»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Близнюка В. В. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Зарічанського В. Г. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» (далі - товариство, господарство) звернулося до суду з позовом до державного реєстратора Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Горбатенка Р. В., ОСОБА_1 , Соколівської сільської рада Крижопільського району Вінницької області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Левкове» про визнання недійсним правочину, визнання незаконним та скасування рішень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в результаті проведення розпаювання майна колективного сільськогосподарського підприємства «Урожай» с. Левково Крижопільського району Вінницької області, яке було реорганізовано в СТОВ «Левково», сформовано списки майна пайового фонду та видано майнові сертифікати.

Зазначає, що товариство має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 20 червня 2001 року і загальна вартість майна пайового фонду підприємства становить 240 458 грн.

У подальшому товариство придбало майнові паїв члена КСП ще у шести власників та отримало майнові сертифікати на загальну суму 65 228 грн.

У 2020 році товариству стало відомо, що деякі власники продали свої майнові паї. Зокрема ОСОБА_1 було придбано майнові паї у членів КСП на загальну суму 30 819 грн.

12 березня 2020 року державним реєстратором Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Горбатенком Р. В. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна: будівля, корівник (чотирьохрядний, загальною площею 2120,8 м2), розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі - спірне майно).

Спірне майно було виділене ОСОБА_1 у власність з майна пайового фонду КСП «Левково», реорганізованого в СТОВ «Левково».

Вважає, що правочин щодо виділення у власність ОСОБА_1 спірного майна підлягає визнанню недійсним, а оскаржувані рішення Соколівської сільської ради та державного реєстратора Голубецької сільської ради підлягають визнанню незаконними та скасуванню виходячи з наступних підстав.

СТОВ «Левково» за актом приймання-передачі від 20 січня 2020 року передало спірне майно у власність ОСОБА_1 , але правочин, що є підставою для передачі майна одному із співвласників, має бути вчинено за згодою інших співвласників, зокрема, позивача.

Позивач указує, що для прийняття рішення про передачу спірного майна у власність ОСОБА_1 та державної реєстрації права власності на спірне майно воно мало бути виділене у власність ОСОБА_1 за згодою всіх співвласників, і в такому разі передано по акту приймання-передачі підприємством правонаступником реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства.

Відтак, для вчинення оскаржуваного правочину та прийняття оскаржуваних рішень про оформлення за ОСОБА_1 права власності на спірне майно не було законних правових підстав, а тому оскаржуваний правочин підлягає визнанню недійсним, а оскаржувані рішення підлягають визнанню незаконними і скасуванню.

У позовній заяві ТОВ «Господарство «Левково» просило суд:

- визнати недійсним правочин щодо виділення в натурі у власність ОСОБА_1 будівлі корівника, загальною площею 2120,8 м2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (акт приймання-передачі нерухомого майна, б/н, виданий 20 січня 2020 року СТОВ «Левково»);

- визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Соколівської сільської ради № 6 від 04 лютого 2020 року;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Горбатенка Руслана Васильовича, індексний номер 51628045 від 16 березня 2020 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано недійсним правочин щодо виділення в натурі у власність ОСОБА_1 будівлі корівника, загальною площею 2120,8 м2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (акт приймання-передачі нерухомого майна, б/н, виданий 20 січня 2020 року СТОВ «Левково»).

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Соколівської сільської ради № 6 від 04 лютого 2020 року.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Горбатенка Руслана Васильовича індексний номер 51628045 від 16 березня 2020 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 неправомірно набула право власності на спірне майно, оскільки рішення щодо цього не приймалось. Акт приймання-передачі майна від 20 січня 2020 року викликає сумнів щодо його дійсності. Оскаржувані рішення Соколівської сільської ради та державного реєстратора приймались з грубими порушеннями чинного законодавства України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2021 року адвокат Близнюк В. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 25 серпня 2021 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Денишенко Т. О., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 вересня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду на 16 вересня 2021 року о 09:00 год.

16 вересня 2021 року за клопотанням сторін розгляд справи відкладено на 23 вересня 2021 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 вересня 2021 року витребувано з архівного відділу Крижопільської районної державної адміністрації справу №98 «Документи (протоколи загальних зборів, витяги із протоколів, статут, договори, списки, положення, структура майнового фонду та інше) з питань майнових паїв КСП «Урожай» с. Левків, а також витребувано у Крижопільської районної державної адміністрації реєстраційні справи об`єктів нерухомості КСП «Урожай» с. Левків. Оголошено перерву у розгяляді справи до 21 жовтня 2021 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. На думку відповідача рішення суду не відповідає вимогам статей 263 і 265 ЦПК України і висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, що є окремою підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача полягають у тому, що судом першої інстанції не враховано, що на час виділення майна ОСОБА_1 позивач не був співвласником майна реорганізованого КСП «Урожай», оскільки реалізував своє право на виділення майна в натурі та здійснив реєстрацію права власності на це майно.

Ураховуючи, що позивач вийшов зі складу співвласників майна реорганізованого КСП «Урожай» його майнові права внаслідок виділення майна ОСОБА_1 не порушено.

Крім цього зазначає, що позов пред`явлено до неналежних відповідачів, оскільки державний реєстратор Голубецької сільської ради та Соколівська сільська рада Крижопільського району Вінницької області реорганізовані, а їх правонаступником є Крижопільська селищна рада.

Також зазначає, що фактично спір між сторонами виник з корпоративних правовідносин, а тому суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Піпко А. М., зазначає, що рішення є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Доводи відзиву позивача зводяться до того, що ОСОБА_1 виділено у власність майно реорганізованого КСП «Урожай» с. Левково без погодження з усіма співвласниками, а тому висновок суду про задоволення позову є правильним.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що в результаті проведення розпаювання майна колективного сільськогосподарського підприємства «Урожай» с. Левково Крижопільського району Вінницької області, яке було реорганізовано в СТОВ «Левково», сформовано списки майна пайового фонду та видано майнові сертифікати.

08 липня 2014 року Соколівська сільська рада видала позивачу свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ВІ № 00602 про право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Урожай», реорганізованого в СТОВ «Левково» у розмірі 677 грн.

У подальшому ТОВ «Господарство «Левково» придбало майнові паї члена КСП «Урожай» с. Левково ще у шести власників та отримало майнові сертифікати на загальну суму 65 228 грн.

20 січня 2020 року СТОВ «Левково» передало у власність ОСОБА_1 корівник та два автомобіля ЗІЛ, що підтверджується актом приймання-передачі майна б/н від 20 січня 2020 року.

12 березня 2000 року державним реєстратором Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Горбатенком Р. В. проведено запис 35947671 про право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна: будівля, корівник (чотирьохрядний, загальною площею 2120,8 м2), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 219.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства визначені, зокрема, Законом України від 14 лютого 1992 року № 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (у редакції станом на 07 березня 2010 року, далі - Закон № 2114-XII).

Також питання виділення майнового паю урегульовано частково і в Указі Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки».

У статті 7 Закону № 2114-ХІІ вказано, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яке вони одержують при виході з підприємства.

За змістом статті 9 вказаного Закону до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Порядок прийняття співвласниками рішень про виділення майна в натурі врегульовано Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20 травня 2008 року (далі - Рекомендації).

Схожий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 675/2134/18-ц та від 27 січня 2021 року по справі № 133/2257/18.

Як слідує з матеріалів архівної справи «Документи (протоколи загальних зборів, витяги із протоколів, статут, договори, списки, положення, структура майнового фонду та ін.) з питань майнових паїв членів КСП «Урожай» с. Левків» до основних засобів, які виділено на майновий пай по КСП «Урожай» належали наступні будівлі: зерносклад кам`яний, овочесховище кам`яне, майстерня (будівля бригади), гараж кам`яний (автопарку), гараж автопарку № 2, ленкімната будинку бригади, свинарник, склад цементу, корівник 4-х рядний, майстерня тракторної бригади, склад кам`яний, критий тік кам`яний.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Господарство «Левково» зареєстровано право власності на наступне майно: зерносклад кам`яний вартістю 8 014 грн, овочесховище кам`яне - 3 025 грн, майстерня (будівля бригади) - 4 920 грн, гараж автопарку № 2 - 2 834 грн, ленкімната будинку бригади - 2 424 грн, свинарник - 16 902, майстерня тракторної бригади - 1 643 грн, критий тік кам`яний - 28 874 грн, а всього на суму 68 618 грн. Тоді як ТОВ «Господарство «Левково» отримало майнові сертифікати КСП «Урожай» лише на суму 65 228 грн.

Указані обставини свідчать про те, що ТОВ «Господарство «Левково» було виділено в натурі майно КСП «Урожай» с. Левків на більшу суму ніж зазначено у належних йому майнових сертифікатах.

У п. 2 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою КМУ від 28 лютого 2001 р. N 177, співвласники - члени підприємства, в тому числі реорганізованого, за якими зберігається право на майнові паї у пайовому фонді підприємства, але які не отримали його в натурі чи не передали як внесок до статутного фонду правонаступника.

Отже набувши право власності на майно КСП «Урожай» с. Левків, тобто отримавши його в натурі, ТОВ «Господарство «Левково» припинило свою участь у Спілці співвласників майна реорганізованого КСП «Урожай» с. Левків.

У подальшому виділення майна ОСОБА_1 із решти пайового фонду майна реорганізованого КСП «Урожай» с. Левків жодним чином не впливає на права та інтереси ТОВ «Господарство «Левково».

За таких обставин, у позивача відсутнє суб`єктивне право чи інтерес, що підлягають захисту.

Доводи позивача про те, що ТОВ «Господарство «Левково» отримало у власність майно, а саме: зерносклад кам`яний, овочесховище кам`яне, майстерня (будівля бригади), гараж автопарку № 2, ленкімната будинку бригади, свинарник, майстерня тракторної бригади, склад кам`яний, критий тік кам`яний в рахунок погашення боргів КСП «Урожай» с. Левків є безпідставними, оскільки указане майно відносилось саме до пайового фонду КСП «Урожай» с. Левків.

У свою чергу перелік майна під забезпечення боргів було затверджено рішенням загальних зборів співвласників майна від 26 червня 2001 року та до цього переліку вищезазначені об`єкти нерухомого майна не входили.

Крім цього, судом апеляційної інстанції досліджено реєстраційні справи на указані об`єкти нерухомого майна, з яких слідує наступне.

Загальними зборами учасників СТОВ «Левково» вирішено, що товариство увійде до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково».

У якості внеску до статутного капіталу СТОВ «Левково» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» таке майно: склад (баня), пилораму, гараж автопарку № 1, конеферму, корівник 4-х рядний, телятник, кухню СТФ, водокачка, вагова господарства, зерносклад (кіш), склад тракторної бригади, склад нафтопродуктів, гараж тракторний, будинок тракторної бригади, піднавіс тракторної бригади, пункт штучного осіменіння, кухню МТФ, будинок тваринника, гідровузол ставка.

З рішень Соколівської сільської ради від 03 вересня 2014 року № 56, від 03 жовтня 2014 року № № 60-64, від 05 лютого 2015 року № 13 слідує, що ТОВ «Господарство «Левково» отримало у власність в порядку розпаювання майна КСП «Урожай» наступне майно: критий тік, ленкімнату будівельної бригади, гараж автопарку № 2, майстерню будівельної бригади, свинарник, зерносклад кам`яний, овочесховище кам`яне.

Зазначене спростовує доводи позивача про те, що ТОВ «Господарство «Левково» отримало у власність майно в рахунок погашення боргів КСП «Урожай» с. Левків.

Посилання позивача на те, що на майновому сертифікаті ТОВ «Господарство «Левково» відсутня відмітка підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства, а саме СТОВ «Левково», про виділення майна реорганізованого КСП «Урожай» с. Левків в натурі також є безпідставними.

Як слідує із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань керівником позивача - ТОВ «Господарство «Левково» та відповідача СТОВ «Левково» є одна і та ж особа - ОСОБА_2 . При цьому СТОВ «Левково» є учасником ТОВ «Господарство «Левково».

За вказаних обставин, відсутність на майновому сертифікаті відмітки підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства правового значення не має, оскільки факт виділення майна в натурі та набуття права власності на майно реорганізованого КСП «Урожай» с. Левків підтверджується відомостями про державну реєстрацію права власності.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що:

«недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

На час виділення ОСОБА_3 корівника чотирьохрядного, загальною площею 2120,8 м2 ТОВ «Господарство «Левково» уже не було співвласником майна реорганізованого КСП «Урожай» с. Левків, оскільки отримало в натурі та зареєструвало право власності на свою частку майна цього КСП.

За таких обставин, колегія не вбачає підстав вважати, що оспорюваний правочин та рішення порушують права чи інтереси позивача.

Суд першої інстанції указані обставини не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Оскільки виділення майна ОСОБА_3 жодним чином не впливає на права та інтереси ТОВ «Господарство «Левково», то в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційним судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні прозову, то з ТОВ «Господарство «Левково» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 9 459 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Близнюка В. В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 липня 2021 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» до державного реєстратора Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Горбатенка Р. В., ОСОБА_1 , Соколівської сільської рада Крижопільського району Вінницької області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Левково» про визнання недійсним правочину, визнання незаконним та скасування рішень відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» на користь ОСОБА_1 9 459 грн судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. К. Медвецький

судді: Т. О. Денишенко

В. В. Оніщук