Справа № 331/4740/20
Провадження № 2/331/963/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря - Рухлової М.Ю.,

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, Запорізького міського Управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ДФС у Запорізькій області, Запорізького міського Управління ГУ МВС України в Запорізькій області про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 212982369 від 18.06.2020 р. накладено арешт на квартиру, яка належить ОСОБА_1 на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 : - постановою ст. слідчого ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій обл. Кириченко П.О. по кримінальній справі № 5030804 від 11.02.2009 р. номер запису 4132810; - постановою слідчого СВ ПМ СДПІ Петровим Д.В. по кримінальній справі № 30902 від 26.01.2009 р. номер запису 4132819. Постанови про те, що вищевказана квартира визнана речовим доказом або може бути засобом забезпечення цивільного позову в кримінальних провадженнях слідчим не виносились і позивачу не надавались. Вважає, що на даний час на належне ОСОБА_1 майно безпідставно накладено арешт, чим порушено його майнові права щодо розпорядження власністю. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд звільнити з-під арешту квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття заборони на нерухоме майно, накладені слідчими та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів № 4132810 та № 4132819 про обтяження цього майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2021 року по справі відкрите загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання по справі.

21.05.2021 року представником відповідача ГУ ДФС у Запорізькій області було подано відзив на позов, в якому зазначено, що слідчим підрозділом податкової міліції у Запорізькій області проводилося досудове розслідування у кримінальній справі № 30902 за обвинуваченням директора ПП «РСУ «Техбуд» - ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. У ході досудового розслідування у кримінальній справі № 30902 з метою забезпечення заявленого ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, цивільного позову та можливого виконання вироку в частині конфіскації майна, накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_1 , зокрема, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2009 у справі № 1-323/2009, за результатами розгляду обвинувального висновку і матеріалів кримінальної справи № 30902, ОСОБА_1 визнано винним та до нього застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації особистого майна. Також, судом задоволено цивільний позов ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 951 185,00 грн. завданих збитків. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 09.09.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі на позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

Представник відповідача ГУ ДФС у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, раніше надав суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15681810 від 29.12.2013 р., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 212982369 від 18.06.2020 р., на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт постановою слідчого СВ ПМ СДПІ по РІПП у м. Запоріжжі Петрова Д.В. по кримінальній справі № 30902 від 26.01.2009 р. номер обтяження 4132819 та постановою ст. слідчого ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій обл. Кириченко П.О. по кримінальній справі № 5030804 від 11.02.2009 р. номер обтяження 4132810.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2009 року у справі №1-323/2009 ОСОБА_2 було визнано винним і засуджено по ст.212 ч.3,69 КК України до п`яти років позбавлення волі, з конфіскацією особистого належного майна, без позбавлення права обіймати посади, які пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих і адміністративно господарських обов`язків; застосовано ст. 75, 76 КК України - засуджено з умовно іспитовим терміном три роки; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави у відшкодування шкоди суму 951 185 грн. Вирок набрав законної сили 13.04.2009 року.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні даної справи суд враховує роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5, де зазначено, що при підготовці справи до судового розгляду, суд має визначити факти, які необхідно встановити для вирішення спору, з`ясувати, які докази подані чи подаються кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень, а також з яких правовідносин виник спір, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги, що позивачем не надано доказів на підтвердження підстав накладення арешту на квартиру та не доведено, що вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по кримінальній справі № 1-323/2009 виконано чи знаходиться на виконанні в органах виконавчої служби.

Разом з тим, суд зазначає, що п.1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», вказано, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року по справі № 643/3614/17, відповідно до якої, питання про звільнення майна з-під арешту вирішується в порядку визначеному ЦПК України, якщо такий арешт оспорюють не особи, притягнуті до кримінальної відповідальності (за КПК 1960).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог не ґрунтуються на вимогах закону, не підтверджено належними доказами, а тому позов є необґрунтований та недоведений, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 258-268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, Запорізького міського Управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Світлицька