Справа № 368/994/21
Рішення

Іменем України

"21" жовтня 2021 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого: судді Закаблук О.В.

При секретарі: Балацька В.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа, - Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті особи та тимчасово окупованій території, (подана в порядку ст. 317 ЦПК України), суд, -

В С Т А Н О В И В :

21.10.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа, - Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті особи та тимчасово окупованій території, (подана в порядку ст. 317 ЦПК України), в якій заявник просить суд винести рішення, яким:

1. Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті його тестя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шмарки, Базалійського району Хмельницької області, республіки Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні лікарні № 7, м. Луганська, у віці 90 років. На час смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Допустити негайне виконання рішення у справі.

3. Звернути судове рішення до виконання.

4. Звільнити від сплати судового збору.

Вимоги, викладені в прохальній частині заяви, заявник обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права:

- Він, ОСОБА_1 , є зятем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у приміщенні медичного закладу Луганської міської багатопрофільної лікарні № 7, що розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Шеремета, буд. 1, через легенево-серцеву недостатність, позалікарняну двосторонню полісегментарну пневмонію.

В доповнення зазначає, що він був одружений 26.07.1981 року з ОСОБА_3 , яка є донькою ОСОБА_2 , та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем реєстрації та місцем їхнього спільного проживання з діагнозом рак головного мозку.

Інших дітей у ОСОБА_2 окрім його дружини небуло.

В 2016 році його тесть ОСОБА_2 із місця своєї реєстрації, що знаходиться в АДРЕСА_2 , переїхав та почав проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок належить йому на праві особистої власності купівлі-продажу в 2005 році, де ОСОБА_2 постійно проживав.

Також батько з 2016 року є внутрішньо-переміщеною особою.

В серпня 2021 року тесть поїхав в тимчасово окуповану територію України, щоб провідати родичів та під час перебування в м. Луганськ, захворів, був доставлений до лікарні № 7 м. Луганська, де і ІНФОРМАЦІЯ_4 після тривалої хвороби помер.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 лікарем Луганської міської лікарні було видано лікарське свідоцтво про смерть за № 1473 з зазначенням вказаного вище діагнозу та причини смерті, а також місця смерті: стаціонар лікарні № 7 реанімаційне відділення м.Луганськ. (свідоцтво на російській мові).

20.09.2021 року ОСОБА_2 був похований на місцевому цвинтарі в м.Луганськ, квартал Мирного.

22.09.2021 року «відділом записів актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки» було видано «свідоцтво про смерть» серії НОМЕР_1 актовий запис № 893. (свідоцтво на російській мові).

Йому відомо, що рішення суду про встановлення факту смерті особи є єдиною підставою для державної реєстрації смерті особи на підставі медичних документів, оформлених медичними закладами на території непідконтрольній українській владі.

Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно йому для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України.

Місцем смерті ОСОБА_2 є місто Луганськ.

Згідно ст. 9 Закону України 'Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон про окуповані території), будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З 07.11.2014 р. та на сьогодні, згідно розпорядження Кабінету міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р, м.Луганськ Луганської області є тимчасово окупованою територією, та згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, видане незаконними органами, що функціонують на території ЛНР, свідоцтво не засвідчує у встановленому порядку факту смерті його тестя.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. визначає, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Ч. 1 ст. 9 вказаного Закону серед прав внутрішньо переміщених осіб визначає отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування; проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування; інші права, визначені Конституцією та законами України.

Внаслідок цих обставин на сьогодні отримання свідоцтва про смерть в органах ДРАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом для його отримання та захисту прав є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення.

Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно пункту 8 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

На виконання вимог п. 8, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повідомляє наступне:

-п. 8 - усі докази, що були наявні у Заявника, були додані до вказаної заяви в розділі "Додатки". Оригінали зазначених письмових доказів, знаходяться у нього.

- п. 10 - надає власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншої заяви до цього суду з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно посвідчення, виданого 14.04.2015 р. за № 001382 Службою безпеки України, він є ветераном війни та учасником бойових дій.

Відповідно до п. 21 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

На підставі вищенаведеного, керуючись керуючись ст.ст. 3, 9, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 p., ст.ст. 2, 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р., ст. 175, 293, 315-318, 430 та 431 Цивільного процесуального кодексу України, - заявник просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині його заяви.

21.10.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

21.10.2021 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 315 - 318 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 17 год. 30 хв. 21.10.2021 року.

В судове засідання, яке відбулося 21.10.2021 року, заявник ОСОБА_1 не з`явився, проте, в матеріалах справи міститься письмова заява, в якій, заявник просить суд слухати справу без його участі, вимоги, викладені в прохальній частині заяви, - підтримує в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 21.10.2021 року, представник заінтересованої особи, - Кагарлицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - не з`явився, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява заінтересованої особи, в якій заінтересована особа просить суд розглядати справу без участі її представника.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції, так як в даному випадку має місце спеціальна підсудність (різновид альтернативної), - підсудність за вибором заявника, - на підставі ч. 1 ст. 317 ЦПК України.

Заявником по даній справі є громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець місто Луганськ, громадянин України, паспорт громадянина України серії 05 травня 1998 року Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за АДРЕСА_3 .

Заінтересованою особою в даній справі є Кагарлицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права:

Заявник ОСОБА_1 подав заяву про встановлення факту смерті родича, - тестя (батька своєї померлої дружини), - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Шмирки Базалійського району Хмельницької області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 20 січня 2000 року Ленінським РВ УМВС України в Луганській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України, - в місті Луганськ, Луганської області, Україна.

Факт спорідненості заявника (а саме, - те, що заявник є родичем зятем особи, факт смерті якої необхідно встановити в судовому порядку) ОСОБА_1 , та особи, щодо якої вирішується питання про встановлення факту її смерті, - ОСОБА_2 , підтверджується наступним:

- рідною донькою померлого ОСОБА_2 була ОСОБА_4 , що підтверджується наступним:

- згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , яке видане 10 листопада 1959 року Ленінським районним бюро ДРАЦС м. Луганська, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 в місті Луганськ, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 10 листопада 1959 року зроблено відповідний запис за № 988.

В графі «Батьки» зазначені:

Батько ОСОБА_2 , - особа, факт встановлення смерті якої є предметом розгляду в даній справі.

Мати ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_3 одружилася з ОСОБА_1 , внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , яке видане 26 липня 1981 року Палацом Щастя міста Ворошиловград, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженець м. Ворошиловград, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженка міста Ворошиловград, уклали шлюб 26 липня 1981 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 26 липня 1981 року зроблено запис за № 761.

Після укладення шлюбу присвоєні прізвища:

ОСОБА_7 ОСОБА_6 .

Дружині ОСОБА_6 .

З огляду на вищевказаний факт, суд констатує той факт, що заявник по справі, - ОСОБА_1 є родичем особи щодо якої вирішується питання про встановлення факту смерті, - ОСОБА_2 .

Суд також зазначає, про те, що стосується документів, які підтверджують родинні стосунки, то слід зазначити, що законодавство України не встановлює їх

вичерпного переліку. Перелік документів, які необхідні для того,

щоб установити родинні стосунки осіб, визначається в кожному

випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення.

Інших родичів у померлого ОСОБА_2 немає, - дружина померла, а єдина донька, - ОСОБА_8 померла.

Даний факт підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 07 грудня 2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , померла ІНФОРМАЦІЯ_11 в м. Київ, Україна.

Відповідно, ОСОБА_1 є належним заявником в даній справі в розумінні абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Що стосується вимог, викладених в заяві щодо встановлення факту смерті ОСОБА_2 , то дані вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.

В 2016 році ОСОБА_2 із місця своєї реєстрації, що знаходиться в АДРЕСА_2 , - переїхав, та почав проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок належить заявнику ОСОБА_1 на праві особистої власності купівлі-продажу в 2005 році, де ОСОБА_2 постійно проживав.

Також слід зазначити, що ОСОБА_2 за життя, а саме, - з 2016 року та по момент смерті був внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується довідкою № 246, яка видана 07 листопада 2016 року управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації в Київській області.

В серпня 2021 року ОСОБА_2 поїхав в тимчасово окуповану територію України, щоб провідати родичів та під час перебування в м. Луганськ, захворів, був доставлений до лікарні № 7 м. Луганська, де і ІНФОРМАЦІЯ_4 помер.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 лікарем Луганської міської лікарні було видано лікарське свідоцтво про смерть за № 1473 з зазначенням вказаного вище діагнозу та причини смерті, а також місця смерті: стаціонар лікарні № 7 реанімаційне відділення м.Луганськ. (свідоцтво на російській мові).

22.09.2021 року «відділом записів актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки» було видано «свідоцтво про смерть» серії НОМЕР_1 актовий запис № 893. (свідоцтво на російській мові).

Особа, відносно якої судом встановлюється юридичний факт, - факт смерті на тимчасово окупованій території Держави Україна, - є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Шмирки Базалійського району Хмельницької області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 20 січня 2000 року Ленінським РВ УМВС України в Луганській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України, - в місті Луганськ, Луганської області, Україна.

Даний факт підтверджується наступними документами:

- лікарським свідоцтвом про смерть № 1473 (остаточне), яке видане 20 вересня 2021 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В графі «місце проживання померлого» зазначено: АДРЕСА_2 .

В графі «Місце смерті» зазначено: Луганська Народна Республіка, м. Луганськ, Ленінський район.

- свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 22 вересня 2021 року відділом запису актів цивільного стану Лутугінського районного управління юстиції Міністарства Юстиції Луганської Народної Республіки, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець село Шмирки Базалійського району Хмельницької області, Україна, громадянин України помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 22 вересня 2021 року складений відповідний актовий запис за № 893.

Місце смерті, - Луганська Народна Республіка, місто Луганськ.

Місце державної реєстрації, - відділом запису актів цивільного стану Лутугінського районного управління юстиції Міністарства Юстиції Луганської Народної Республіки.

Суд зазначає, що вищеперелічені документи є недійсними на території України, проте, даний факт не є перепоною для задоволення вимог, викладених в заяві, з огляду на наступне:

- Дійсно, згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон про окуповані території), будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть) були виданні відповідними лікарськими установами невизнаної Донецької народної республіки, та у зв`язку з тим, що документи про смерть видаються за формою, встановленою Міністерством охорони здоров`я ЛНР, вони не є прийнятними для українських органів реєстрації актів цивільного стану.

Проте, чинним Законодавством України та нормами Європейського права передбачено лігітимний, законний механізм захисту законних прав та інтересів громадян України, які звертаються до національних судів з метою встановлення факту народження чи факту смерті громадянина України на тимчасово окупованій території України, який полягає в наступному:

- дійсно, згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі Правила), підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть).

Відповідно до Постанови Верховної ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIIІ, окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей було визнано окупованими.

Відповідно до Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р м. Луганськ Луганської області включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно ст. 1 Закону України 15 квітня 2014 року № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п.п. 1, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, - реєстрація народження, смертей і шлюбів.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в Інформаційному листі "Про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VІІІ "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України", вих. №9- 1130/0/4-16 від 15.04.2016 в п. з "Щодо належних та допустимих доказів на підтвердження факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" зазначив:

- "Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.

Зокрема, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керувавався положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey"), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договорних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті оержави та міжнаройні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами) що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, - можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Таким чином суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи "Намібійські винятки", сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів (про поховання, про смерть особи, свідоцтва про смерть), виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як докази смерті батька Заявниці, оскільки можливості збору доказів смерті батька Заявниці на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя, тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає наступні письмові докази:

1. Лікарське свідоцтво про смерть № 1473 (остаточне), яке видане 20 вересня 2021 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В графі «місце проживання померлого» зазначено: АДРЕСА_2 .

В графі «Місце смерті» зазначено: Луганська Народна Республіка, м. Луганськ, Ленінський район;

2. Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 22 вересня 2021 року відділом запису актів цивільного стану Лутугінського районного управління юстиції Міністарства Юстиції Луганської Народної Республіки, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець село Шмирки Базалійського району Хмельницької області, Україна, громадянин України помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 22 вересня 2021 року складений відповідний актовий запис за № 893.

Місце смерті, - Луганська Народна Республіка, місто Луганськ.

Місце державної реєстрації, - відділом запису актів цивільного стану Лутугінського районного управління юстиції Міністарства Юстиції Луганської Народної Республіки, -

- належними та допустимими доказами в даному цивільному провадженні з урахуванням положень ст.ст. 77 80 ЦПК України, - на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 317 ЦПК України:

1. Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

2. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

3. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

4. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

5. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Згідно ст. 319 ЦПК України:

1. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

2. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ. їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення нравочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод і законних інтересів осіб, що переселилися з тимчасово окупованої території України і знаходяться на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Отже, враховуючи вищенаведені роз`яснення та положення ЦПК України, наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті ОСОБА_2 залежить дотримання законодавства України щодо спадкування, зокрема, дотримання законних прав та інтересів заявника, - ОСОБА_1 , а тому суд вважає за можливе та необхідне встановити факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території Держави Україна.

Окрім того, суд вважає за необхідне допустити дане рішення до негайного виконання на підставі п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Судові витрати.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону Украйні "Про судовий збір" від сплати судовго збору звільняються:

- заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв 'язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та або нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись «Правила державної реєстрації актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», п. 2 ч. 1 ст. 258, ст. 259, 263 265, 267, 268, 315, 317, 319, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа, - Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті особи та тимчасово окупованій території України, (подана в порядку ст. 317 ЦПК України),- задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, - встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Шмирки Базалійського району Хмельницької області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 20 січня 2000 року Ленінським РВ УМВС України в Луганській області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України, - в місті Луганськ, Луганської області, Україна.

Рішення підлягає до негайного виконання на підставі ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Судові витрати віднести за рахунок держави в порядку, встановленому постановою КМУ України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ст. 273, ч. 4 ст. 317, ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України оскарження даного рішення не зупиняє його виконання.

Суддя : О.В. Закаблук