Провадження № 2-з/265/27/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

25 жовтня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Вайновського А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіка зустрічей з дитиною, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.

12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову, просив суд заборонити супровід доньки ОСОБА_3 , 2011 р.н. за межі України без його згоди, а також заборонити відповідне оформлення проїзних документів щодо доньки.

Обґрунтовуючи вимоги заявник зазначив, що в провадженні районного суду перебуває цивільна справа за його позовом до ОСОБА_2 , а також цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до нього про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька та стягнення додаткових витрат на дитину. На його думку метою зустрічного позову є фактичне відлучення заявника від доньки назавжди, шляхом отримання дозволу на тимчасовий виїзд, тим самим ОСОБА_2 намагається здобути постійне місце проживання в США, що унеможливить його зустрічі з донькою та спілкування з нею. Вважаючи це грубим порушенням свого права на особисте виховання дитини та право дитини на безперешкодне спілкування з батьком заявник звернувся з відповідною заявою про забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема шляхом заборони вчиняти певні дії.

З роз`яснення, що міститься в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9, вбачається що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Згідно з ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п.4 "Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка (штамп) про взяття на постійний консульський облік у закордонній дипломатичній установі України або перебування такого громадянина на постійному консульському обліку підтверджується довідкою про перебування на консульському обліку, яка формується з використанням засобів відомчої інформаційної системи МЗС; у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем; свідоцтва про народження дитини, виданого компетентним органом іноземної держави, що не містить відомостей про батька дитини, легалізованого або засвідченого апостилем, а також без будь-якого додаткового засвідчення у випадках, передбачених міжнародним договором України; 3) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб; 4) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця та більше дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на захворювання, передбачені частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України, під час пред`явлення таких документів або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав: довідки, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, про наявність заборгованості із сплати аліментів (у разі коли сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці); документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ (у разі коли сума заборгованості по аліментах становить понад три місяці, але не більше чотирьох місяців).

Таким чином, законом передбачено вичерпний перелік обставини за яких особа у віці до 16 років може перетнути державний кордон України, що само по собі і є тими обмеженнями, які не дозволяють одному з батьків самостійно визначати місцезнаходження дитини без згоди іншого батька дитини.

Позивачем на адресу суду не надано будь-яких доказів того, що дитина може бути вивезена за державний кордон України без його добровільної згоди чи відповідного рішення державних, компетентних органів. Так само, суду не надано доказів того, що вивезення дитини за державний кордон може порушити або обмежити права дитини чи створити загрозу її здоров`ю та життю. При цьому суд також враховує, що місце проживання дитини до вирішення цивільної справи по суті на даний час не визначено.

Само по собі твердження заявника про потенційну можливість ухилення відповідачки від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення заяві про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149,150,151 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу складено та підписано 25 жовтня 2021 року.

Суддя