РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2021 року смт Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Тордія Е.Н. секретар судових засідань Сергієнко В.С.

номер справи №637/622/21 (2/637/233/21)

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

участь у справі приймали: представник позивача ОСОБА_1

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні смт. Шевченкове Харківської області цивільну справу за позовною заявою: ОСОБА_3 до Шевченківської селищної ради Харківської області, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) , в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :

Стислий зміст та фактичні обставини.

01 липня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про встановлення факту, родинних відносин та визнання права власності на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача, яка діє на підставі довіреності ОСОБА_1 просила позовні вимоги позивача задовольнити.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) у розмірі 9.33 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Дітей та дружини у померлого не було. Заповіту останній не залишив. Чоловік позивача ОСОБА_4 , який є рідним братом померлому ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину після смерті брата, так як доглядав за житловим будинком, забрав його речі домашнього вжитку та документи, продав його житловий будинок, але оформити спадщину після смерті брата не встиг бо ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, а тому вважається таким, що прийняв спадщину фактично. Заповіту не залишив. Після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в строки визначені ст.1270 Цивільного кодексу України спадщину прийняла та нотаріально оформила його дружина позивач за справою ОСОБА_3 .

У 2021 році позивач дізналась ,що у померлого було право на земельну частку (пай), але самого сертифікату виявлено не було.

Позивач звернулася до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області щодо оформлення спадщини, а саме: на земельну частку (пай), яку фактично прийняв її чоловік ОСОБА_4 після смерті свого рідного брата ОСОБА_5 , померлого в 1998 році, але отримала відмову в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату) та документів що підтверджують родинні відносини, зокрема свідоцтва про народження рідного брата ОСОБА_5 .

Про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) було зроблено оголошення в Шевченківській районній газеті «Краєвид».

В адміністративному порядку дане питання вирішити не можливо.

Тому позивач змушена звернутися до суду за визнанням свого права та просить встановити факт, того, що її чоловік ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним братом ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 9.33 в умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності реформованого КСП імені Карла Маркса, розташованої на території Шевченківської селищної ради (колишньої Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району) Куп`янського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання представник відповідача Шевченківської селищної ради Харківської області не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_3 , не заперечував.

До участі у справі у якості третьої особи залучений ОСОБА_2 , який в судовому засіданні зазначив, що він є онуком ОСОБА_6 , цивільної дружини померлого ОСОБА_5 . Бабуся та ОСОБА_5 прожили разом все життя, але у шлюбі не перебували. ОСОБА_5 мав брата ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_5 дійсно майно , що належало померлому розподілі між бабусею та братом ОСОБА_4 . Він особисто приймав участь у продажі будинку та розподілі грошей між бабусею та братом померлого. Бабуся залишили на його ім`я заповіт,за яким все своє майно заповідала йому. Сертифікат на право на земельну частку ( пай) також був але втрачений за не відомих обставин. Він не звертався після смерті бабусі за отриманням спадщини , так як вважав що вона нічого не мала. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 не заперечував.

Заяви , клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 22 липня 2021 року, після усунення недоліків вказаних в ухвалі суду, та отримання довідки про місце проживання перебування відповідача ОСОБА_6 провадження у вищевказаної справі відкрито, призначено підготовче судове засідання за правилами загального провадження. Відповідачам запропоновано в строк до 17 серпня 2021 року подати відзив (заперечення). Відзивів до суду не надходило.

За клопотанням позивача судом витребувана інформація зі спадкового реєстру щодо належності заповітів та інших спадкоємців, після смерті спадкодавців, викликані свідки.

По даній справі ухвалою суду від 16 вересня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Також провадження відносно позовних вимог до відповідача ОСОБА_6 було закрито.До участі у справі залучено у якості третьої особи: ОСОБА_7 , як спадкоємця ОСОБА_6 та направлено ухвалу суду до нотаріату для отримання доказів по справі, до виконання.

В судове засідання представник відповідача Шевченківської селищної ради Харківської області не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову ОСОБА_3 , не заперечує.

Суд, вислухавши представника позивача, яка діє на підставі довіреності ОСОБА_1 , третю особу: ОСОБА_2 , свідків, дослідивши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

З актового запису про народження №57 (заг.), №35 (чол.) від 1928 року вбачається, що в 1928 році народився ОСОБА_5 , його батьками вказані відповідно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с.109).

ОСОБА_5 , помре 29 грудня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_1 яке видане повторно Шевченківським райвідділом реєстрації актів громадського стану Харківської області від 18 березня 1999 року) (а.с.9).

За життя ОСОБА_5 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР №0050771, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім..Карла Маркса 22 квітня 1997 року р номер запису №179, що підтверджується довідкою наданою відділом Держгеокадастру у Шевченківському районі Харківської області №26/150-21 (а.с.13-14).

Довідкою №183 наданої Шевченківською селищною радою Харківської області (виконуючий обов`язки старости сіл: Безм`ятежне, Полтва, Кравцівка, Старий Чизвик, Миропілля, Станіславка) від 13 серпня 2021 року підтверджено той факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно був зареєстрований та проживав на території обслуговування Безм`ятежненської сільської ради в с.Безм`ятежне Шевченківського району Харківської області. Мав склад сім`ї: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 співмешканка.

Також з довідки № 183 від 13 серпня 2021 року вбачається, що ОСОБА_6 , вибула з території обслуговування даної сільської ради з 10 листопада 1999 року в с. Старовірівка Шевченківського району Хакрівської області. Довідка видана на підставі запису в по господарській книзі сільської ради за 1996-2000 роки, номер особистого рахунку господарства № НОМЕР_2 (а.с.65).

Вищевикладене підтверджується довідкою №209 Шевченківської селищної ради (староста села Старовірівка) Харківської області від 12 серпня 2021 року (а.с.66).

Згідно свідоцтва про народження (серія НОМЕР_3 , виданого Шевченківським РАЗАГС), чоловік позивача за справою ОСОБА_4 народився, в 1940 році, його батьками відповідно вказані: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про шлюб (серія НОМЕР_4 виданого Безм`ятежненською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 4 червня 1966 року), 4 червня 1966 року позивач за справою одружилася з ОСОБА_4 (а.с.12).

Свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_5 виданого Безм`ятежненською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 25 червня 2007 року) підтверджено той факт, що чоловік позивача ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_4 , спадщину прийняла та оформила його дружина, а позивач за справою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 11 червня 2008 року (а.с.18-20).

В частині прийняття спадщини на земельну частку (пай), яку фактично прийняв її чоловік після смерті рідного брата - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач оформити не може, так як після смерті спадкодавця та чоловіка правовстановлюючих документів, виявлено не було про, що було надано повідомлення в газету «Краєвид» за №№ 37-38 (2171 - 2172) від 14 травня 2021 року (а.с.16).

Відповідно до відповіді №256/02-17 наданої нотаріусом Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 15 травня 2021 року вбачається, що позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) за законом після смерті спадкодавця, в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу (сертифікату), а також документів, які б посвідчували родинні стосунки між померлими братами, та рекомендовано звернутися для вирішення даного питання до суду (а.с.17).

Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру наданих нотаріусом Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 09 вересня 2021 року зазначено, що після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ута ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в термін ст.1270 Цивільного кодексу України з заявами про прийняття спадщини звернулася: дружина померлого ОСОБА_3 . Була заведена спадкова справа №289/2007 та 11 червня 2008 року видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.84-99).

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 показали, що є односельцями ОСОБА_12 . Засвідчили ,зо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є рідними братами. Вони працювали у колгоспі,отримали сертифікати на земельну частку (пай). ОСОБА_5 мешкав зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_6 , після його смерті вона з братом розділила майно, а саме будинок , який брати будували , потім переїхала десь у 1999 році.

Мотивувальна частина та засновані судом правові норми.

Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Кожна особа згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожна особа має право на судовий захист.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70).

Згідно із ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», визначено, що враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Щодо встановлення факту родинних відносин.

Статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.1, п.6 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Враховуючи надані до суду докази, відповідно до вищевказаних документів, також на підставі пояснень представника позивача, третьої особи, свідків, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним братом ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наданих суду доказів, пояснень сторін, приймаючи до уваги, що позивач позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту родинних відносин між своїм чоловіком та його рідним братом, суд вважає необхідним задовольнити заяву в частині встановлення факту родинних відносин.

Щодо вимог про спадкування нерухомого майна.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4,5 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зістаттею 9 Конституції Україниє складовою національного законодавства.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7«Про судову практику усправах проспадкування» роз`яснено, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі -ЦК),законами України: від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правилаЦивільного кодексу Української РСР(далі Цивільного кодексу УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Так зокрема відповідно дост. 548 Цивільного кодексу УРСР (1963 року)для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За правилами даної статті, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Аналізуючи вищевказані нормативно правові акти, які регулювали порядок прийняття спадщини на час смерті ОСОБА_5 , а також сукупність встановлених обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину після смерті свого брата , яка складалась з житлового будинку, особистих речей та розпорядився нею , на свій розсуд. Правомірність набуття та володіння вказаним вище майном , ніким та ніколи не заперечувалась та не оскаржувалось.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 Цивільного кодексу України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до п.23 постанови Пленуму Верхового Суду України«Про судову практику у справах про спадкуваннявід 30 травня 2008 року № 7» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження..

Враховуючи ,що позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадку вання після смерті свого чоловіка померлого у 2007 році, до застосуванню підлягає Цивільний кодекс який набув чинності з 1 січня 2004 року.

Згідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкоємці відповідно до ст. 1258 Цивільного Кодексу України одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п.4.15 Наказу Мін`юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Зі змісту ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину чи відмовитися від її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України не подав заяву про відмову від спадщини.

Як зазначалось вище та належними та допустимими доказами ОСОБА_3 в термін передбачений ст.1270 Цивільного кодексу України звернулася в відповідні органи з заявою про прийняття спадщини та отримала відповідні документи.

Частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно доЗакону України від 17липня 1997року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Таким чином, виникла ситуація, коли позивачка фактично успадкувала нерухоме майно після смерті свого чоловіка, однак позбавлена можливості оформити спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка, визнання за нею права на земельну частку (пай) не порушають нічиїх прав та інтересів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 258, 259, 268, 293, 315 Цивільно-процесуального кодексу України, ст. 548,549 Цивільного кодексу УСРС 1963 року ,ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268 Цивільного кодексу України (2004 року), п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно доЗакону України від 17липня 1997року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», ст.41 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Шевченківської селищної ради Харківської області, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , як між рідними братами.

Визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), розміром 9.33 в умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності реформованого КСП імені Карла Маркса, розташованої на території Шевченківської селищної ради (колишньої Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району) Куп`янського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: