Єдиний унікальний номер: 379/1650/19
Провадження № 6/379/44/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

з участю секретаря судового засідання Мовчан М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща подання старшого державного виконавця Петрівської Р.В. Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про примусове проникнення до житла боржника,

ВСТАНОВИВ:

До Таращанського районного суду Київської області надійшло подання старшого державного виконавця Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Петрівської Р.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме до будинку АДРЕСА_1 та на територію двору - земельної ділянки на якій розташований будинку АДРЕСА_1 . Своє подання державний виконавець мотивує тим, що на виконанні у Таращанському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 66271714 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 01.05.2019, укладеного між ними, в сумі 64500,00 грн, а також пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за період із 02.06.2019 по 06.12.2019 в сумі 120615,00 грн.

27.07.2021 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам до відому. Боржником рішення суду не виконано.

28.09.2021 при примусовому виконанні за адресою АДРЕСА_1 державному виконавцю не вдалось потрапити на територію боржниці, для перевірки її майнового стану, тому що ОСОБА_3 не пустила у двір державного виконавця, про що було складено відповідний акт.

У 2021 році на дане майно було накладено арешт.

Рішення суду станом на 11.10.2021 боржником виконано не було.

Посилаючись на те, що вжиті виконавцем заходи не призвели до виконання судового рішення, а також на те, що на теперішній час існують перешкоди для доступу до помешкання боржника, виникла необхідність в зверненні до суду для отримання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3 , а саме до будинку, розташованого на земельній ділянці, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст.18 п.4 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Згідно із частиною 1 ст. 439 ЦПК України вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця (ч. 2 ст. 439 ЦПК України).

Таким чином, наведеними нормами закріплено, що подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, розглядається судом негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження - за участю державного чи приватного виконавця.

Подання містить клопотання про розгляд його за відсутності представника Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Розглянувши подання про примусове проникнення до житла боржника, та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні.

Судом встановлено, що на виконанні у Таращанському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 66271714 з виконання виконавчого листа № 379/1650/19 від 15.04.2021 Таращанського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 01.05.2019, укладеного між ними, в сумі 64500,00 грн, а також пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за період із 02.06.2019 по 06.12.2019 в сумі 120615,00 грн.

27.07.2021 старшим державним виконавцем Петрівською Р.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66271714.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.05.2021 ОСОБА_4 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою старшого державного виконавця від 08.09.2021 був накладений арешт на житловий будинок, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 .

28.09.2021 старшим державним виконавцем Петрівською Р.В. був здійснений огляд майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (житловий будинок та земельна ділянка). Доступ для огляду земельної ділянки та будинку старшому державному виконавцю не надано, у зв`язку з чим, не проведено арешт майна. Боржниця при проведення виконавчих дій була присутня, про що свідчить проставлений нею підпис на акті.

За змістом ч.5 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

За правилами ч.1, а також ч.5-6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/41727/19-ц (провадження №61-19942св19) рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили проте, що державний виконавець (приватний виконавець)вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника,проте це не дало результатів. Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Разом з цим, в матеріалах подання відсутні докази направлення та отримання боржником вимоги державного виконавця про необхідність бути присутнім та надати доступ до земельної ділянки та житлового будинку, і на яку дату було заплановано як того вимагає ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Тому судом критично оцінюються доводи державного виконавця щодо свідомого ухилення боржника від виконання виконавчого напису та вимоги приватного виконавця у зв`язку з чим виникла необхідність саме в примусовому проникненні до житла.

Відповідно до ч. 1ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено заходи примусового виконання рішень:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

В матеріалах подання про примусове проникнення до житла боржника відсутні документи, які підтверджують про застосування державним виконавцем такого заходу примусового виконання рішень, як звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 . Також, відсутнє підтвердження щодо неможливості вжити такий захід.

Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах.

Недоторканість житла гарантується ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

У ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року проголошено, що кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобов`язання не тільки, якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а і за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Враховуючи зазначені положення про недоторканість житла, примусове проникнення до житла боржника, при проведенні виконавчих дій, на думку суду є крайнім заходом, спрямованим на своєчасне виконання судового рішення, за наявності достатніх доказів, які свідчать, що всі можливості щодо здійснення виконавчих дій передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» вичерпано і боржник перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Враховуючи викладене, суд не вбачає достатніх правових підстав для надання дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, а тому подання задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81, 439 ЦПК України,ст. ст. 10, 18, 28, 48 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Петрівської Р.В. Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, визначені статтями 354 Цивільного процесуального кодексу України для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий:В. І. Зінкін