Справа № 314/3816/21
Провадження № 2-н/314/473/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2021 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Свідунович Н.М. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 до Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2021 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 до Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Перевіривши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог.

Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні-це вимоги, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Положеннями п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві про видачу судового наказу заявник посилається на те, що згідно довідки про звільнення серії ЗАП № 07534 від 07.06.2021 з 02.07.2017 по 07.06.2021 він відбував покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», періодично працював різноробом. За період роботи з 01.06.2020 по 01.06.2021 заробітна плата нараховувалася, але не виплачена про що свідчить довідка від 17.06.2021 № 7/8-3183.

У п. 9 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 № 14, зазначено, що наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Із матеріалів справи встановлюється, що заявником не надано доказів того, що заробітна плата не була виплачена, натомість ОСОБА_1 фактично наведено власний розрахунок заборгованості у розмірі 17040,21 грн., що не може не свідчити про наявність спірних правовідносин між заявником та боржником.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За таких обставин, суддя приходить до беззаперечного висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду-якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

30.08.2021