УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 500/4618/16-ц

провадження № 61-16888ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року про відмову в роз`ясненні судового рішення в справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 червня 2019 року позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 87 557,43 дол. США. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до банку про визнання недійсним кредитного договору № СМ-SМЕ 503/278/2008 від 17 вересня 2008 року та застосування наслідків визнання договору недійсним відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 червня 2019 року змінено в частині стягнення розміру заборгованості за кредитним договором шляхом зменшення з 87 557,43 дол. США до 71 424,17 дол. США. В іншій частині рішення залишено без змін.

14 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду із заявою про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року та зазначає, що в резолютивній частині вказаної постанови не наведено розрахункові рахунки АТ «ОТП Банк», на які вона має сплатити суму боргу, що ускладнює виконання рішення суду та унеможливлює його добровільне виконання, а тому просила суд роз`яснити яким чином має бути виконана постанова суду від 22 грудня 2020 року, зокрема на які рахунки; за якими реквізитами мають стягуватися грошові кошти, визначені судом у якості боргу за договором споживчого кредитування. У додаткових поясненнях до заяви про роз`яснення судового рішення просила встановити строк для добровільного виконання рішення суду; зазначити розрахунковий рахунок ОТП Банк (стягувача), на які вона має сплатити суму боргу окремо по кожній сумі боргу, визначеній судом у резолютивній частині рішення суду; розстрочити виконання рішення суду із урахуванням вимог фінансового моніторингу та правил реструктуризації кредитних боргів за споживчими кредитами в іноземній валюті; зобов`язати банк прийняти визначену судом суму боргу; надати їй право, у випадку ухилення АТ «ОТП Банку» від отримання боргу, перерахувати суму боргу на депозитний рахунок суду або нотаріуса через іншу банківську установу за рахунок банку із врахуванням вартості послуг іншої банківської установи із визначеної судом суми боргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року в складі колегії суддів Колеснікова Г. Я., Сєвєрової Є. С. Вадовської Л. М. заяву залишено без задоволення.

Апеляційний суд виходив із того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві, не є підставами для роз`яснення судового рішення у розумінні статті 271 ЦПК України, при цьому постанова від 22 грудня 2020 року викладена чітко, зрозуміло та є вмотивованою, а тому підстави для роз`яснення судового рішення відсутні.

13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку з пропуском строку на касаційне оскарження подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду від 25 серпня 2021 року та просить поновити строк, посилаючись на те, що оскаржувану ухвалу вона отримала 13 вересня 2021 року, що підтверджується доданою до касаційної скарги копією конверта.

Указані обставини є достатніми для поновлення строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам частини сьомої статті 265 ЦПК України, оскільки апеляційний суд ухилився від вирішення питання про те, яким чином їй добровільно виконати рішення суду, в якому не вказано банківські реквізити та не встановлено строк для виконання такого рішення, просить її скасувати.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (частини друга статті 271 ЦПК України).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд установивши, що підстави для роз'яснення постанови апеляційного суду від 22 грудня 2020 року відсутні, постанова викладена чітко, зрозуміло та є вмотивованою, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні такої заяви.

Ураховуючи викладене, підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального та матеріального права, відсутні.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам частини сьомої статті 265 ЦПК України, не беруться до уваги, оскільки системний аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що така норма використовується судом у разі необхідності.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук