Єдиний унікальний номер 219/9386/20
Номер провадження 22-ц/804/1960/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Корчистої О.І., Космачевської Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

представника відповідача адвоката Олицької Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 219/9386/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ра-ди Донецької області про встановлення способу зустрічі з неповнолітньою дитиною, з апеля-ційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськра-йонного суду Донецької області від 17 травня 2021 року (суддя першої інстанції Хомченко Л.І.),-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області, про встановлення способу зустрічі з неповнолітньою дитиною.

Позов обґрунтований тим, що 27 лютого 2013 року між сторонами був укладено шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2018 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Їх син після розлучення мешкає разом з відповідачкою. Позивач неодноразово намагався зустрітися з відповідачкою стосовно зустрічі з сином, однак вона ігнорує усіляке спілкування. Відповідачка звернулася до суду з позовом про стягнення пені за затримку виплати аліментів, однак в судове засідання не з`являється, хоча суд викликає її в судове засідання, тому позивач не має можливості поспілкуватися з нею навіть у суді.

Посилаючись на те, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав, а відповідачка ігнорує вимоги позивача стосовно побачення з дитиною, сину вже сім років і він може самостійно зустрічатися в позивачем на більш тривалий час, у тому числі і з проживанням у позивача у вихідні дні, просив встановити йому спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом зустрічі двох разів на місяць з 17.00 годин п`ятниці до 21.00 годин неділі кожного місяця, а також 15 днів в літній період для оздоровлення дитини до його повноліття.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2021 року заявлений позов задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом зустрічі кожної суботи з 10.00 год. до 14.00 год. у присутності матері у місті зустрічі за погодженням сторін.

В іншій частині позову відмолено.

22 липня 2021 року додатковим рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області вирішено питання про розподіл витрат по сплаті судового збору.

Із вказаним рішеннями суду не погодилась відповідач ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області та ухвалити нове рі-шення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав оцінку факту відсутності доказів вчи-нення нею перешкод у спілкуванні з дитиною. Тому вважає, що рішення ухвалено з порушен-ням вимог ст. 159 ч. 1 СК України та ст. 81 ЦПК України. До звернення в суд із даним позовом позивач до органу опіки та піклування з питанням визначення способу участі у вихованні дитини не звертався і твердження позивача, що вона ухиляється від зустрічей з ним є припущенням, яке не підтверджено жодним доказом. Наголошує, що позивач має можливість спілкуватися з дитиною та бачитися з нею у дитячому закладі, приймати участь у вихованні сина. Однак позивач цього не робить. Наявність заборгованості по сплаті аліментів, на думку скаржника, вказує на байдуже ставлення позивача до життя дитини.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу позивачем ОСОБА_4 та третьою особою Ор-ганом опіки та піклування Краматорської міської ради до апеляційного суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не переш-коджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за ная-вними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської мі-ської ради Донецької області не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідо-млені.

Судову повістку - повідомлення про розгляд справи 13 жовтня 2021 року відповідач ОСОБА_5 отримала 25 вересня 2021 року, третя особа Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області 21 вересня 2021 року, що підтвер-джується рекомендованими повідомленнями про отримання поштового відправлення (а.с. 124, 126).

Судова повістка-повідомлення про розгляд справи 13 жовтня 2021 року, надіслана апеля-ційним судом на адресу позивача ОСОБА_1 , повернута на адресу апеляційного суду з від-міткою від 24 вересня 2021 року «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 127), що у від-повідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки.

Про причини неявки у судове засідання 13 жовтня 2021 року учасники справи апеляцій-ний суд не повідомили і відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з`явилися у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, відпові-дача та представника третьої особи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, на-лежним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача адвоката Олицьку Л.М., яка напо-лягала на доводах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з найкращих інте-ресів неповнолітньої дитини, права дитини на підтримання регулярних особистих стосунків і прямих контактів з обома батьками, рівності кожного з батьків у вихованні дитини та спілку-ванні з нею. З метою упередження виникнення конфліктної ситуації в подальшому між позива-чами і відповідачем та належного виконання рішення суду, суд вирішив встановити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -дження шляхом зустрічі з сином кожної суботи з 10.00 до 14.00 годин у присутності матері у місті зустрічі за погодженням сторін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд в цілому погоджується з такими висновками суду.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 8).

Згідно до рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано (а.с. 5-6).

Відповідно судового наказу, виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької об-ласті 22 січня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утри-мання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дити-ну відповідного віку, починаючи з 20 грудня 2017 року (а.с. 4).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодек-сом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, сво-бод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, ба-тьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безпе-решкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки що-до дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спіль-но. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У ст. 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та пік-лування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить пе-решкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спі-лкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Під час розгляду справи відповідачем не спростовано наявність у позивача права на особи-сте спілкування з дитиною, передбачене положеннями ч. 2 ст. 157 СК України, не доведено не-спроможність батька спілкуватися з сином, що могло б перешкоджати нормальному йо-го розвитку.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд першої інстан-ції, врахував принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи.

Під час розгляду справи орган опіки і піклування надав суду висновок про усунення перешкод у спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його вихованні та визначенні способу участі у вихованні малолітньої дитини, спілкуванні з нею, за змістом якого цей орган дійшов висновку про доцільність встановлення порядку побачень наступним чином:

- кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. в присутності матері у місті зустрічі за по-годженням сторін (а.с. 31-35).

Надання вказаних письмових документів для вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дітей узгоджується з положеннями ст. 19 СК України.

Установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача спілкуватися з сином, суд першої інстанції врахував вік дитини, режим дня дитини, врахував висновок органу опіки та піклування від 01 лютого 2021 року, а також запропонований графік періодичних тимчасових побачень та погодився з ним.

У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що дер-жави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтри-мувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Украї-ною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох ба-тьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами бать-ків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають пе-реважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Таким чином, у справі, рішення у якій переглядається, судом вирішено спір з дотриманням положень ст. 19 СК України на підставі належної оцінки доказів, передбачених для вирішення такої категорії справ. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Під час апеляційного перегляду справи неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення, у справі не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сто-рона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на по-ложення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судо-ве рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення суду без змін, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бу-ти оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.І. Корчиста

Т.В. Космачевська