Справа № 266/2769/21
Провадженя№ 2/266/823/21
20 жовтня 2021 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря судових засідань Воропаєвої О.Є. розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович,-
Справа розглядається у порядку загального позовного провадження.
Позивач та її представник надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» неодноразово завчасно повідомлялось належним чином про місце, день та час розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив, відзив на позовну заяву не подав (а.с.32,42,54,68).
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями, які повернулися за закінченням терміну зберігання (а.с.35); будь-яких заяв, клопотань, пояснень чи відзиву до суду не подав.
Третя особа приватний виконавець Григорчук П.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.33,42,55,68); будь-яких заяв, клопотань, пояснень чи відзиву до суду не подав.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Приймаючи до уваги думку позивача та представника позивача, які не заперечували проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності дост.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку з огляду про таке.
У відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. від 26.04.2021 р. у відкритому на підставі заяви про примусове виконання рішення, 24.03.2021 р. ВП №64937201 за вказаним виконавчим написом накладено арешт коштів боржника (а.с.11,12,14).
При цьому до заяви про примусове виконання рішення поданої відповідачем приватному виконавцю додано заявка-приєднання №332457 ОСОБА_1 до публічної пропозиції (оферти) ТОВ «Кредитна установа «Верона» на укладення договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 18.10.2018 р. та додано примірний договір (а.с. 15-16, 17-20). Будь-яких доказів про правонаступництво за даним договором ТОВ «Українські фінансові операції» останнім не подано.
За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним.
Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей 15,16,18 ЦК України та статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», суд доходить висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Отже суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Ухвалою суду від 27 травня 2021 року за клопотанням Позивача витребувано у приватного нотаріуса докази на підставі яких було видано спірний виконавчий напис. Строк подання доказів вказано у строк для подання відзиву.
Ухвала суду не виконана, докази не подані.

Крім того в матеріалах справи маються відомості щодо втрати приватним нотаріусом Баршацьким І.В. свідоцтва у зв`язку із чим з Київського державного нотаріального архіву були витребувані не подані нотаріусом витребувані докази, проте станом на день розгляду справи докази не подані оскільки працівники Київського державного нотаріального архіву здійснюють опрацювання документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса (а.с. 57).

Таким чином, суду не надано доказів того, що ТОВ «Українські фінансові операції» подано нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи, які підтверджують безспірність вимог боржника, а нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, врахував та належним чином перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.

Крім того, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження право вимоги та на спростування доводів Позивача щодо неправильності розрахунку заборгованості, на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріуса.

Отже, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, і відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати за подання позовної заяви в розмірі 908 грн. на користь позивача.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається з позовної заяви Позивача просить стягнути з Відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріали справи містять докази понесення Позивачем на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 2500 грн.

На підтвердження цього Позивачем подано договір про надання правничої допомоги від 15.04.2021 р. №45, згідно п. 4.1 якого позивач зобов`язався оплатити працю адвоката у формі гонорару (а.с.61-62), додаткову угоду №2 згідно якої вартість послуг адвоката становить 2500 грн., звіт про надання послуг за вказаним договором та сплату грошових коштів за здійснення правничої допомоги ОСОБА_1 адвокату Резніку В.В. в розмірі 2500 грн..(а.с.65).

Відповідачем по справі клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подавалось.

За таких обставин, надаючи оцінку співмірності понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката Резніка В.В. в сумі 2500 грн. зі складністю справи та відповідності цієї суми критеріям реальності та розумності, суд з урахуванням: обсягу наданих адвокатом послуг та часу, витраченого на їх виконання, зокрема надання ним правої консультації вартістю 500 грн., здійснення адвокатських запитів, вивчення та аналізу документів щодо оскаржуваного виконавчого напису, складання позовної заяви загальною вартістю 2000 грн., суд дійшов висновку, що витрати Позивача на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки саме на ця суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі № 266/2769/21 та заява про їх відшкодування і розрахунок були надані у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Саме таких висновків дійшов Верховний суд у своїй постанові від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц.

За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2500 грн. за надану правничу допомогу адвоката.

Інші документи додані сторонами до справи не спростовують встановлених судом обставин і не змінюють висновків суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 12, 13, 76, 141, 263-266 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6096 від 26 січня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» у розмірі 10920,30 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 908 гривень та правову допомогу в розмірі 2500,00 гривень.

Копію судового рішення направити сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Шишилін О. Г.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», КОД , місце знаходження: 03150, м. Київ, вул.. Загородня, буд. 15, оф. 313