Провадження № 2/235/1693/21
Справа № 235/4997/21

У Х В А Л А

про забезпечення позову

18 жовтня 2021 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Грековій Ю.В.

розглянувши у залі суду м. Покровськ заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійним договору дарування.

13.10.2021 року позивачем по справі ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, суддя зазначає наступне

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Предметом даного спору є визнання правочину договору дарування квартири недійсним.

В обгрунтування своєї заяви позивач зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , яка сталася з вини відповідача ОСОБА_3 помер її батько ОСОБА_4 .

Вона є цивільним позивачем щодо вимог про відшкодування моральної шкоди в кримінальному правопорушенні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст.286-1 ч.3 КК України.

В процесі даного кримінального провадження їй стало відомо, що ОСОБА_3 31.05.2021 року подарував належну йому квартиру , що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що позивачка по справі ОСОБА_1 має статус цивільного позивача в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 (а.с.14-15) та нею вирішувалося питання про накладення арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Маріуполя від 15.06.2021 року їй було відмовлено у накладенні арешту на квартиру, оскільки власником квартири є ОСОБА_2 , а не відповідач.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наведеними в п.1 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п.4 вказаної Постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

В даному випадку між сторонами виник спір щодо дійсності правочину дарування об`єкту нерухомості.

Виникнення спору передувало завдання шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди та неможливості забезпечити цивільний позов у кримінальному провадженні вказаним майном через його відчуження.

У сторони цивільного спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом, що став предметом спору нерухомим майном квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відтак існує загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду.

Вжиті заходи забезпечення позову охороняють матеріально-правові інтереси позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів стосується об`єкту, що став предметом спору.

В матеріалах справи містяться дані про те, що квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України незалежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Враховуючи обраний ОСОБА_1 , на підставі ст.150 ЦПК України, захід забезпечення позову, невжиття якого може ускладнити або унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у разі його задоволення, суддя приходить до висновку про наявність підстав для вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та заборони вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та заборони вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя: