Справа № 442/1492/21 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/1229/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
22-ц/811/2430/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 березня 2021 року та на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИЛА:

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулася ОСОБА_2 з позовом, у якому просила на підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що сторони перебували у шлюбі, під час спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.02.2020 стягують аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі, в розмірі 2 000 грн з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що після розірвання шлюбу рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.01.2020, у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що донька перебуває на її повному утриманні, а від червня 2020 року по дату подання позову відповідач перебуває на роботі за кордоном у Республіці Польща. В свою чергу, позивач навчається на факультеті психології, педагогіки та соціальної роботи в Дрогобицькому державному університеті імені Івана Франка (контрактна форма навчання, денна форма навчання) оплата за навчання щомісяця становить 1 760 грн, а тому отриманих від держави коштів є недостатньо для утримання їх спільної з відповідачем дитини. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований в Республіці Польща, має постійний дохід, просила позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 березня 2021 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення допущено до негайного виконання в частині стягнення платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн судового збору в дохід спеціального фонду Державного бюджету України.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що на даний час є безробітним, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Вважає, позовну вимогу позивача, щодо стягнення з нього аліментів на її користь на утримання дочки у розмірі 1/4 щомісячно не обгрунтованою та такою, що не зможе виконати, оскільки на даний час не працює. Крім того, на його утриманні перебуває двоє батьків пенсіонерів, які потребують постійної матеріальної допомоги від нього. Тому вимоги позивача, вважає безпідставними. Просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, а саме стягувати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200 грн щомісяця і до досягнення нею повноліття.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2021 року виправлено описку в рішенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2021 у цивільній справі № 442/1492/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, а саме в резолютивній частині рішення дату, починаючи з якої слід стягувати аліменти, замість „24.02.2021 вважати вірною „ ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2021 року оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати.

Відзив на апеляційні скарги до суду не подано.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судові рішення таким вимогам повністю відповідають.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.01.2020 по цивільній справі № 442/7307/19 позов задоволено; розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений 22.06.2016 та зареєстрований Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис за № 211; після розірвання шлюбу прізвища сторін залишено без змін; вирішено питання розподілу судових витрат.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 03.02.2021 № 116 до складу сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , входять ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З довідки про доходи ОСОБА_2 , виданої Меденицькою селищною радою 18.02.2021, вбачається, що ОСОБА_2 з 15.06.2020 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, наказ № 26 від 16.06.2020.

В матеріалах справи наявна копія договору № ДОМ (2) 015 від 20.08.2019, укладеного між Дрогобицьким державним педагогічним університетом імені Івана Франка та ОСОБА_2 , з якого вбачається, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 35 200 грн, вартість першого року навчання складає 17 600 грн.

Також в матеріалах справи наявна копія виконавчого листа Дргобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 442/8668/19 про стягнення з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі гривень) з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 23.12.2019, і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до дозволу типу А № 3620/2020 на роботу іноземця на території Республіки Польща надано дозвіл на роботу на території Республіки Польща для пана ОСОБА_6 на посаді покрівельник за валовою місячною зарплатою не менше 17 злотих на годину, 2 040 злотих на місяць. Дозвіл на роботу діє з 15.02.2020 по 14.02.2023.

З наявного в матеріалах справи запиту про перетин боржником державного кордону України від 24.09.2020 вбачається, що ОСОБА_7 14.09.2020 виїхав за межі України.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує стан здоров`я позивача та відповідача платника аліментів, їхнє матеріальне становище, рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, вимоги розумності та справедливості, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, та визначає на користь позивача аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку відповідатиме інтересам їх дитини.

Крім того, суд вірно виходив з того, що відповідач має змогу надавати допомогу на утримання дітей, оскільки є працездатним.

Доводи апелянта, про перебування на його утриманні матері та батька не заслуговують на увагу, оскільки, не підтверджуються належними та допустимими засобами доказування.

Належних та допустимих доказів про те, що матеріальне становище відповідача не дозволяє сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному розмірі, відповідачем суду не надано.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність постановленого рішення не впливають.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Підстав для скасування ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2021 року про виправлення описки, колегія суддів не вбачає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

Таке роз`яснення міститься в п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Тобто, опискою є зроблена судом механічна помилка у визначенні об`єкта присудженого, сторони, адреси, строку виконання та інше, які мають істотний характер.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як убачається з матеріалів справи позовну заяву було подано 23.02.2021(а.с.4), тому аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, слід стягувати саме з 23.02.2021.

Оскільки під час винесення рішення суд помилково вказав у резолютивній частині невірну початкову дату стягнення аліментів, суд дійшов обґрунтованого висновку про виправлення описки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 березня 2021 року залишити без змін.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:12.10.2021.

Головуючий

Судді