ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2021 року м. Кропивницький

справа № 394/198/21

провадження № 22-ц/4809/1456/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11.06.2021, суддя Запорожець О.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 10 травня 2018 року. Померла доводиться позивачу рідною бабою.

При житті ОСОБА_5 був складений заповіт і посвідчений приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р.Г. за № 1332 від 07.12.2013 року, в якому земельну ділянку площею 2,96 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоархангельської селищної ради, що посвідчується державним актом на право приватної власності ІІІ-КР № 009381 виданого Новоархангельською районною адміністрацією Кіровоградської області 28 березня 2002 року заповідала позивачу, даний заповіт не відмінений і не скасований.

Після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа у приватного нотаріуса Новоархангельського районного нотаріального округу, оскільки крім позивача ще є спадкоємець, яка подала заяву на прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , про що свідчить інформаційна довідка зі спадкового реєстру.

Згідно довідки Новоархангельської селищної ради № 3221 від 25.09.2019 року, померла ОСОБА_5 проживала по АДРЕСА_1 .

26 січня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Малютяк А.В. з приводу прийняття спадщини, проте приватний нотаріус повідомила позивачу про те, що строк для прийняття спадщини ним пропущений. При цьому йому було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом.

Зазначено, що для подачі заяви на прийняття спадщини позивач не зміг в установлений строк звернутися до нотаріальної контори, оскільки з 08.11.2019 року по 11.11.2019 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в Центральній районній лікарні Новоархангельської районної ради. Вважає, що строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, у зв`язку з об`єктивними труднощами (хвороба його не залежить від його волі).

Просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті його баби, ОСОБА_5 /а.с.2-5/.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11.06.2021 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено зокрема, що згідно довідок з лікарень, позивач перебував на лікуванні в момент смерті спадкодавця на момент спливу терміну на прийняття спадщини. Крім того, лікарняна установа видаючи довідку допустила помилку вказавши 2019 рік, а не 2018 рік. Позивач звернувся в лікарню за роз`ясненнями та отримав вибачення за допущену помилку та довідку з правильними датами, а саме, що він перебував на амбулаторному лікуванні з 08.11.2018 по 11.11.2018 з діагнозом хронічний холецистопанкреатит в стадії загострення. Дана хвороба стала непереборною обставиною, що завадила позивачу вчасно звернутися до нотаріуса.

Ухвалами Кропивницького апеляційного суду від 03.08.2021 по справі відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від адвоката Мельник О.О. в інтересах ОСОБА_3 , в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Новоархангельськ Кіровоградської області померла ОСОБА_5 /а.с.6/.

За життя ОСОБА_5 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, загальною площею 2,96 га, відповідно до світлокопії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР № 009381 /а.с.15/.

Згідно копії про народження ОСОБА_6 її батьками записано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /а.с.9/.

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 його батьками вказано ОСОБА_9 та ОСОБА_10 /а.с.10/.

07 грудня 2013 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р.Г. посвідчено заповіт ОСОБА_5 , відповідно до якого земельну ділянку розміром 2,96 гектарів в межах згідно з планом, надану їй для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, що розташована на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-КР № 009381, виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 28 березня 2002 року, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (позивачу у справі) /а.с.11/.

Суд першої інстанції зазначив, що з інформаційної довідки № 63476679 від 08.02.2021 року, виданої приватним нотаріусом Малютяк А.В., вбачається, що заповіт ОСОБА_5 посвідчений 07 грудня 2013 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р.Г. є чинним /а.с.13/.

Інформаційною довідкою № 63476671 від 08.02.2021 року, виданою приватним нотаріусом Малютяк А.В., підтверджується, що приватним нотаріусом Малютяк А.В. заведено спадкову справу №63072961 /а.с.14/.

З довідки, виданої комунальним некомерційним підприємством «Центральна районна лікарня Новоархангельської районної ради», вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець с. Кам`янече Новоархангельського району знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «ЦРЛ НРР» з 08.11.2019 року по 11.11.2019 року /а.с.17/.

З довідки, виданої комунальним некомерційним підприємством «Центральна районна лікарня Новоархангельської районної ради», вбачається, що ОСОБА_1 , 1980 року народження, мешканець с. Кам`янече Новоархангельського району знаходився на амбулаторному лікуванні з 29.04.2018 року по 19.05.2018 року з діагнозом термічний опік лівої голені і ступні 3% ІІ ступеня /а.с.57/.

Суд першої інстанції встановив, що Приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу відмовила позивачеві у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини /а.с.16/.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_5 померла - ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.8/ і відповідно з цього часу почався перебіг шестимісячного строку, протягом якого можливо було б подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а саме до 09.11.2018 року включно.

Позивачем разом з позовом подана медична довідка про хворобу відповідно до якої позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 08.11.2019 року по 11.11.2019 року, в обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, однак зазначена довідка не містить дати складання, вихідного номеру медичної установи. /а.с.17/.

Суд першої інстанції зазначив, що зазначена медична довідка жодним чином не вказує на поважність причини пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки подана за період яких не охоплюється часом на подання заяви на прийняття спадщини.

Наданий позивачем разом з позовною заявою доказ (медична довідка а.с.17) не є в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України належним та допустимим, а тому не прийнятий судом до уваги.

Суд першої інстанції зазначив, що позивачем було надано в ході підготовчого судового засідання, медичну довідку з печаткою лікаря ОСОБА_11 зі змісту якої вбачається, що позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 29.04.2018 року по 19.05.2018 року і після проходження лікування мав можливість подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори до 09.11.2018 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач був обізнаний про наявність заповіту, міг через електрону адресу, через представника (враховуючи наявність в нього хвороби), або в інший спосіб сповісти нотаріуса, протягом часу з моменту відкриття спадщини до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини про намір (бажання) прийняття спадщину за заповітом.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 /а.с.6/.

За життя ОСОБА_5 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, загальною площею 2,96 га, відповідно до світлокопії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР № 009381 /а.с.15/.

07 грудня 2013 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р.Г. посвідчено заповіт ОСОБА_5 , відповідно до якого належну їй земельну ділянку розміром 2,96 гектарів в межах згідно з планом, надану їй для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, що розташована на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-КР № 009381, виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 28 березня 2002 року, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (позивачу у справі) /а.с.11/.

З інформаційної довідки № 63476679 від 08.02.2021 року, виданої приватним нотаріусом Малютяк А.В., вбачається, що заповіт ОСОБА_5 посвідчений 07 грудня 2013 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р.Г. є чинним /а.с.13/.

З Іінформаційної довідки №63476671 від 08.02.2021 року, виданою приватним нотаріусом Малютяк А.В., вбачається, що приватним нотаріусом Малютяк А.В. заведено спадкову справу №63072961 після смерті ОСОБА_5 /а.с.14/.

З довідки, виданої комунальним некомерційним підприємством «Центральна районна лікарня Новоархангельської районної ради», вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець с. Кам`янече Новоархангельського району знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «ЦРЛ НРР» з 08.11.2019 року по 11.11.2019 року /а.с.17/.

З довідки, виданої комунальним некомерційним підприємством «Центральна районна лікарня Новоархангельської районної ради», вбачається, що ОСОБА_1 , 1980 року народження, мешканець с. Кам`янече Новоархангельського району знаходився на амбулаторному лікуванні з 29.04.2018 року по 19.05.2018 року з діагнозом термічний опік лівої голені і ступні 3% ІІ ступеня /а.с.57/.

Постановою приватного нотаріуса Новоархангельського районного нотаріального округу від 26.01.2021 відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 07.12.2013 року за реєстровим номером №1332 ОСОБА_12 приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу про прийняття спадщини у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, відсутності родинних зв`язків, та відсутності право установчих документів на спадкове майно. /а.с.16/.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного цивільного суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року по справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

Встановлено, що пПереважну більшість часу, який надається спадкоємцю для прийняття спадщини, позивач мав можливість реалізувати своє право, але не зробив цього.

Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини лише 26 січня 2021 року, позивач не надав жодного доказу неможливості звернення до нотаріуса з травня 2018 року по листопад 2018 року.

Встановивши, що у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини після смерті баби, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову.

Врахувавши встановлені судом першої інстанції фактичні обставини того, що у межах шестимісячного строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про відкриття спадщини, а також те, що з наданих ним доказів убачається, що період перебування його на амбулаторному лікуванні охоплював лише незначну частину строку встановленого законом для прийняття спадщини (1 день), як і те, що пропущений строк на подання заяви про прийняття спадщини є значним (понад двох років) суд, надавши належну оцінку зазначеним позивачем причинам пропуску строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 , обґрунтовано визнав їх неповажними та відмовив у задоволенні позову.

Таким чином можливо дійти висновку, що позивачу було достеменно відомо про смерть спадкодавця. У межах визначеного законом строку він із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся, подав відповідну заяву лише через два роки з моменту відкриття спадщини, та не надав достатніх доказів на підтвердження існування у нього протягом усього шестимісячного строку на прийняття спадщини об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для прийняття ним спадщини.

Відсутні підстави для висновку, що хвороба позивача була об`єктивною та непереборною перешкодою, з якою закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Об`єктивних доказів, як саме хвороба вплинула на стан здоров`я спадкоємця та, як захворювання створило істотні труднощі для реалізації спадкових прав, не надано.

Посилання позивача на те, що лікарняна установа видаючи довідку допустила помилку вказавши 2019 рік, а не 2018 рік не спростовує висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за особою, яка звернулась із апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11.06.2021, залишити без змін.

Повний текст постанови складено 22.10.2021.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: