Провадження № 2/752/3170/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.07.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Потапенко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовомОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про відшкодування збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

у вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що 18.12.2014 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення по цивільній справі №359/6560/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (поручитель), про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнивши позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/12815/16-ц від 06.06.2018 року, позов ОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки та визнання недійсним додатковою договору до договору поруки задоволено та визнано Договір поруки № SR-ODE/20/2008 від 15 лютою 2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 припиненим, визнано додатковий договір №5 від 15.06.2011 року до Договору поруки №SR-ODE/20/2008 від 15 лютого 2008 року недійсним.

21.11.2018 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області віл 18 грудня 2014 року по цивільній справі №359/6560/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (поручитель), про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено в повному обсязі. Постановлено нове рішення в частині, яким в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Позивач зазначає, що внаслідок накладення арешту на її майно в рамках вищевказаного провадження, останній завдано матеріальну шкоду у вигляді упущеної вигоди у розмірі 255 834,24 грн., оскільки вона мала намір продати земельну ділянку для придбання житла, однак наявність обтяження перешкоджало розпорядитись власністю на власний розсуд. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн..

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10.09.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

22.02.2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками. Позивачем також не доведено фактичне вжиття ним заходів щодо одержання доходів. Також зазначає, що розмір моральної шкоди також позивачем не доведено.

31.03.2021 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві, посилаючись на завдання позивачу як матеріальної, так і моральної шкоди з боку відповідача.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, в зв`язку з його недоведеністю.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.12.2014 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення по цивільній справі №359/6560/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (поручитель), про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнивши позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/12815/16-ц від 06.06.2018 року, позов ОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки та визнання недійсним додатковою договору до договору поруки задоволено та визнано Договір поруки № SR-ODE/20/2008 від 15 лютою 2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 припиненим, визнано додатковий договір №5 від 15.06.2011 року до Договору поруки №SR-ODE/20/2008 від 15 лютого 2008 року недійсним.

21.11.2018 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області віл 18 грудня 2014 року по цивільній справі №359/6560/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (поручитель), про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено в повному обсязі. Постановлено нове рішення в частині, яким в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Враховуючи припис частини четвертої статті 623 Цивільного кодексу України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував.

Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що накладення арешту на майно в ході виконавчого провадження № 47348282, яке було відкрито на виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, позбавило її права вільно розпорядитись своїм майном, продати його для придбання житла.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем не доведено наявність упущеної вигоди, оскільки відсутні будь-які докази, що вказували б на намір позивача продати нерухоме майно та наявності перешкод укласти такий правочин в зв`язку з наявними обтяженнями.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Обгрунтовуючи вимоги щодо завдання моральної шкоди позивач посилається на те, що на час накладення обтяження на все майно, яке було застосовано при виконанні рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Душевні хвилювання призвели до погіршення стану здоров`я, нестачі молока для годування, головних болей, підвищення тиску, погіршення фізичного стану. Після виходу на роботу в зв`язку з наявністю судового рішення постраждала її ділова репутація.

Однак, в порушення вимог ст.81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, на підтвердження зазначених обставин, а саме які доводять причинно наслідковий зв`язок між погіршенням стану здоров`я та виконанням судового рішення, втрату ділової репутації.

В силу положень ст.12 ЦПК України сторона самостійно розпоряджається своїми правами, визначає обсяг доказів, якими вона буде доводити заявлені вимоги. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В зв`язку з недоведеністю з боку позивача вимог про завдання їй моральної шкоди з боку відповідача та їх розміру, такі вимоги не підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України, і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про відшкодування збитків та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення небуло вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя