Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

08 липня 2021 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Маслак В.П.,

за участі секретаря судового засідання Рабчинської Я.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

Встановив:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) у грудні 2020 року звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 (надалі також - відповідача) на її користь заборгованість за договором позики у сумі 2000 доларів США та суму 3% річних за користування грошовими коштами за період з 04.02.2018 по 30.12.2020, яка складає 4924,31 грн., та понесені судові витрати.

В обгрунтування позову вказала, що між нею та ОСОБА_2 03.01.2018 укладено усний договір позики на суму 2000 доларів США, про що останній написав розписку та зобов`язався повернути борг в строк 03.02.2018. Проте відповідач борг не повернув, чим допустив прострочення зобов`язання на 1061 день - за період з 04.02.2018 по 30.12.2020.

Ухвалою суду від 25.01.2021 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач до суду повторно не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщався судовими повістками. Відзив на позов не надав, причини неявки суду не повідомив.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за згодою позивача, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України

Суд вивчив матеріали справи і встановив, що 03.01.2018 ОСОБА_1 надала у борг ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, які останній зобов`язався повернути у термін до 03.02.2018. На підтвердження отримання вказаної суми 03.01.2018 ОСОБА_2 була написана розписка. Однак, відповідач не повернув позивачу кошти у строк, визначений договором, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши надані докази і наведені доводи, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Нотаріальна форма договору позики не вимагається незалежно від суми договору, однак за згодою сторін договору, договір позики може бути укладений в нотаріальній формі.

У даному випадку договір позики сторони оформили в письмовій формі, але не посвідчували у нотаріуса.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою з моменту фактичного передання речей, визначених родовими ознаками, позикодавцеві (із рук в руки) або з моменту зарахування грошових коштів, що позичалися, на банківський рахунок позикодавця.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 11.11.2015 у справі №6-1967цс, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зазначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дати отримання коштів.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 04.02.2018 по 30.12.2020 складає 4924,31 грн.

З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., а також 5000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, які підтверджені відповідними доказпми.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ,268 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 03.01.2018 в розмірі 2000 доларів США та 3% річних в сумі 4924 грн. 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. та 5000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя В. П. Маслак

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2