Справа № 388/722/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2021 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представників Гончаренка В.О. , Загреби О.І., Ратушної Р.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Неоальянс» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі продовженим на умовах угоди про внесення змін до договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Неоальянс» (далі - ТДВ «Неоальянс») звернулось до суду з цим позовом до ОСОБА_2 та просить визнати договір оренди землі укладений 21 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Новгородківський Райагрохім», правонаступником якого є ТДВ «Неоальянс» та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 29 серпня 2008 року у Долинському відділі КРФ ДП «Центр ДЗК» за № продовженим на умовах укладеної 27 грудня 2016 року між сторонами угоди про внесення змін до договору оренди землі у визначеній редакції.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_3 мав у власності земельну ділянку площею 8,23 га, що розташована на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

21 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Новгородківський Райагрохім», правонаступником якого є ТДВ «Неоальянс» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі площею 8,23 га, що розташована на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області на строк десять років, що зареєстрований 29 серпня 2008 року за № 44.

27 грудня 2016 року між ТДВ «Неоальянс» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода про внесення змін до договору оренди землі від 21 листопада 2006 року, що зареєстрований 29 серпня 2008 року за № 44. За цією угодою, зокрема строк дії договору продовжено на десять років, тобто до 29 серпня 2028 року.

У зв`язку з відсутністю реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та технічної документації до державного акта на право приватної власності на землю, позивач не міг своєчасно зареєструвати право оренди на підставі цієї угоди, а пізніше орендодавець помер, що унеможливлює вчинення цих дій.

Спадкоємцем земельної ділянки після смерті ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2 , тобто відповідач у справі.

Вищезазначене на думку позивача є підставою для задоволення його позову.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду відзив на позовну заяву. Позов не визнає та просить відмовити у ньому. Зазначає, що додаткова угода між ТДВ «Неоальянс» та ОСОБА_3 від 27 грудня 2016 року до договору оренди землі від 21 листопада 2006 року не була зареєстрована, а відтак не набрала чинності.

Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У п. 5 додаткової угоди від 27 грудня 2016 року відображено, що вона набирає чинності з моменту підписання сторонами та державної реєстрації і є невід`ємною частиною договору оренди землі.

У судовому засіданні представники позивача ТДВ «Неоальянс» Гончаренко В.О. та Загреба О.І. позов підтримали, попросили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у ньому.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у позові з таких підстав.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що ОСОБА_3 мав у власності земельну ділянку площею 8,23 га, що розташована на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, про що свідчить державний акт на право приватної власності на землю серії І-КР № 017951, виданий 17 квітня 2001 року на підставі рішення Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області від 27 березня 2001 року № 83 (т. 1, а. с. 19).

21 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Новгородківський Райагрохім», правонаступником якого є ТДВ «Неоальянс» та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі площею 8,23 га, що зареєстрований 20 серпня 2008 року у Долинському відділі Кіровоградської регіональної філії Центру Державного Земельного Кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20 серпня 2008 року за № 44 (т. 1, а. с. 20, 21, далі - Договір). Договір укладено на строк 10 років (п. 8 Договору).

27 грудня 2016 року між ОСОБА_3 та ТДВ «Неоальянс» підписано угоду про внесення змін до договору оренди землі реєстраційний номер: 44 від 29 серпня 2008 року (т. 1, а. с. 22, далі - Угода).

За цією Угодою, зокрема строк дії договору продовжено на десять років, тобто до 29 серпня 2020 року. Дана угода набирає чинності з моменту підписання сторонами та державної реєстрації і є невід`ємною частиною договору оренди землі.

Вищезазначена Угода не була зареєстрована у встановленому порядку.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції на момент укладення договору оренди землі або угоди про внесення до нього змін) передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України», що набрав чинності 1 січня 2013 року, зокрема, у Законі України "Про оренду землі" статті 18 і 20 виключено.

За ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).

За чч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

З огляду на вищезазначене, оскільки речові права не нерухомі речі підлягають державній реєстрації за ч. 1 ст. 182 ЦК України, а тому за ч. 4 ст. 334 ЦК України, ст. 125 ЗК України вони виникають з дня такої реєстрації.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року (справа № 322/1178/17) зробила висновок, що обов`язок забезпечити державну реєстрацію договору оренди покладено на орендаря.

Аналізуючи вищезазначене можливо вважати, що права та обов`язки між сторонами за угодою про внесення змін до договору оренди землі (реєстраційний номер: 44 від 29 серпня 2008 року) від 27 грудня 2016 року не виникли, оскільки не було здійснено дій згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», чч. 1, 2 ст. 182.

Оскільки виникнення прав та обов`язків між сторонами за угодою про внесення змін до договору оренди землі (реєстраційний номер: 44 від 29 серпня 2008 року) від 27 грудня 2016 року згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України, ст. 125 ЗК України пов`язано із вчиненням певних дій, тобто внесенням відомостей про це до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, відповідно є неналежним способом захисту вимоги позивача про визнання в судовому порядку договору оренди землі укладеного 21 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «»Новгородківський Райагрохім», правонаступником якого є ТДВ «Неоальянс» та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого 29 серпня 2008 року у Долинському відділі КРФ ДП «Центр ДЗК» за № продовженим на умовах укладеної 27 грудня 2016 року між сторонами угоди про внесення змін до договору оренди землі у визначеній редакції.

Окремо слід також зазначити, що рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 1 червня 2021 року, що набрало законної сили 4 серпня 2021 року, визнано припиненим з 30 серпня 2018 року договір оренди землі укладений 21 листопада 2006 року між ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Новгородківський Райагрохім», правонаступником якого є ТДВ «Неоальянс», зареєстрований у Долинському відділі Кіровоградської регіональної філії Центру Державного Земельного Кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 серпня 2008 року за № 44, у зв`язку із закінченням строку на який його укладено. Зобов`язано ТДВ «Неоальянс» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 8,2332 га, розташовану на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, кадастровий номер: :02:000:1048, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у стані не гіршому ніж вона була надана в оренду, шляхом підписання акта про передачу та прийом земельної ділянки внаслідок припинення договору оренди землі з підстав закінчення строку, на який його було укладено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість цього позову та відмову в його задоволенні.

За чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За чч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі відповідач поніс судові витрати на загальну суму 6701,04 грн за надання висновків експертів від 2 березня 2021 року № 1259 та від 28 травня 2021 року № 11706.

Разом із тим, ці висновки експертів є неналежними доказами у справі, оскільки жодним чином не підтверджують заперечення відповідача.

Зважаючи на зазначене, відсутні підстави покладати на позивача відшкодування судових витрат відповідачеві у зв`язку з проведенням судових експертиз.

Доказів понесення відповідачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 182, 210, 334, 626, 631, 654, 792 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст. ст. 2, 3, 6, 13, 18, 20, 30, 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент виникнення відповідних правовідносин), ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові Товариства з додатковою відповідальністю «Неоальянс» до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі продовженим на умовах угоди про внесення змін до договору оренди землі.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 25 жовтня 2021 року.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський