Справа № 159/3237/20
Провадження № 2/159/55/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

з участю представника позивача - адвоката Кузіна Є.В. (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позовного провадження (усного) в м. Ковелі Волинської обл. в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Вказана вище позовна заява подана до суду 27.06.20 р. (т. 1, а. с. 72). Позовна заява надійшла до суду 07.07.20 р. (т. 1, а. с. 2 - 5). Позов обгрунтований позивачем тим, що відповідач звернувся до нього як банка з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №: б/н від 01.10.10 р., згідно з якою відповідачу відкрито картковий рахунок з початковим кредитним лімітом; надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 21 000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, що викладені на банківському сайті, складають між сторонами договір про надання банківських послуг (далі - договір). Відносини між сторонами регулюються договором про надання банківських послуг. Він як банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг, що є публічною офертою, містять умови та правила надання послуг його клієнтам. Покликаючись на ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що формулярами та стандартними формами є саме Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, що викладені на його банківському сайті, згідно з якими обслуговується відповідач. Покликаючись на ч. 1 ст. 1 066, ч. ч. 1, 2 ст. 1 069 ЦК України, зазначає, що 01.10.10 р. відповідачем також було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», чим підтверджується той факт, що відповідач був повністю поінформований про умови кредитування у письмовій формі. Він свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та у межах встановленого кредитного ліміту. Покликаючись на ст. ст. 510, 526, 1 054, 610, 629, ч. 2 ст. 625 ЦК України, зазначає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитом і за станом на 08.06.20 р. виникла заборгованість в сумі 30 289 грн, 38 коп., що складається з:

- 20 823 грн, 64 коп. - заборгованості за тілом кредиту;

- 20 823 грн, 64 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, у т. ч.:

- 7 547 грн - заборгованості за простроченими відсотками;

- 500 грн штраф (фіксована частина);

- 1 418 грн, 54 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням його законних прав та інтересів. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь вказану вище суму боргу та судові витрати у справі.

За ухвалою судді від 09.07.20 р. позовна заява була залишена без руху (т. 1, а. с. 74).

Недоліки позовної заяви позивачем усунуто 21.07.20 р. (т. 1, а. с. 77, 152).

Провадження у справі відкрито 26.08.20 р. (т. 1, а. с. 155).

Копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачем отримано під розпис 08.09.20 р. (т. 1, а. с. 159).

21.09.20 р. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (т. 1, а. с. 163 - 169), обґрунтований тим, що він позову не визнає у повному обсязі, так як жодної заборгованості перед позивачем у нього немає; кредитного договору сторони не укладали. Зазначає також про те, що копії додатків до позовної заяви не засвідчені належним чином, тому не є належними, допустимими доказами у справі. 01.10.10 р. він, дійсно, звернувся до місцевого відділення ПАТ «КБ «Приватбанк»», правонаступником якого є позивач, задля відкриття карткового рахунку і отримання платіжної картки. Тоді ж працівники банку заповнили документ із назвою «Анкета - заява» про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому він не заявляв про намір отримання кредиту. У анкеті - заяві було зазначено його анкетні та інші дані. При цьому ні банківського рахунку, що відкритий на його ім`я; ні номера виданої йому платіжної картки, ні кредитного ліміту у анкеті - заяві зазначено не було. Ніяких інших документів він не підписував. У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» його підпис підроблено, тому вона не є належним, допустимим доказом. Твердження позивача про те, що підписанням анкети - заяви він уклав з ним кредитний договір без № і отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді кредитного ліміту на невідомий йому картковий №, є неправдивими. Покликаючись на ч. ч. 1, 3 ст. 1 054, ст. 1 055, ч. ч. 1, 2 ст. 207, ч. 1 ст. 638, ст. 207 ЦК України, ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на дату отримання картки, зазначає, що анкета - заява не містить істотних умов договору, а тому не є частиною кредитного договору. Згадані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку ним не підписані і не є частиною кредитного договору. Доводи позивача про те, що він був ознайомлений з Умовами та Правилами під час подання заяви на отримання платіжної картки, що є об`ємними за змістом внутрішніми документами позивача, є безпідставними. Крім того зміст Умов та Правил змінюється. Наданий позивачем розрахунок заборгованості від 01.10.20 р. за договором сторін б/№ від 30.09.19 р. не є належним, допустимим, достовірним доказом у справі, так як він не замовляв та не отримував ніяких кредитних коштів; такий розрахунок не відповідає вимогам чинного законодавства, не містить даних про особовий картковий рахунок, розрахунок боргу, не підписаний ні керівником відділення банку, ні головним бухгалтером належно, а лише - містить дані про невідомі нарахування, що не збігаються із сумами, зазначеними у позовній заяві. Тому вбачає у діях посадових осіб позивача ознаки кримінального правопорушення. Будь - яких доказів перерахування банком на його картку чи на його особовий рахунок немає, копії платіжної картки із зазначенням строку її дії; виписки з його особового рахунку позивач суду не надав, чим не довів своїх позовних вимог. Виписка за договором б/№ із невідомого йому рахунку за станом на 10.06.20 р. не підписана, не має необхідних реквізитом, тому вона не є документом. Серед складових неіснуючої заборгованості вказано про поточне та прострочене тіло кредиту, що він вважає абсурдним. Нараховані відсотки як прострочені є вигадкою позивача. Крім того розрахунок суми боргу не містить суми 7 547 грн, 20 коп.. Покликаючись на ч. 2 ст. 549 ЦК України, зазначає, що штраф як фіксована складова є, в дійсності, неустойкою і до стягнення не підлягає також з огляду на положення ст. 230 ГК України. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Копія відзиву відповідача на позовну заяву з доданими до нього документами отримана позивачем 07.10.20 р. під розпис (т. 1, а. с. 162).

12.10.20 р. - електронним зв`язком, а також - по пошті, позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, що надійшла до суду поштовим зв`язком 16.10.20 р. (т. 1, а. с. 184 - 193, 206 - 215), обґрунтована тим, що відповідач звернувся до нього з метою отримання банківських послуг і у зв`язку з цим підписав анкету - заяву б/№ від 01.10.10 р.. Покликаючись на ч. 1 ст. 509, ч. 2 ст. 639, ч. 2 п. 1 ст. 30, ст. ст. 634, 207 ЦК України, зазначає, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на його офіційному сайті; є публічною офертою. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і у ній зазначено, що він ознайомився з ними та їх йому було надано для ознайомлення у письмовому вигляді; зобов`язується їх виконувати, що і склало договір про надання банківських послуг. Вважає, що зміст кредитного договору зафіксовано у вказаній вище заяві відповідача як позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах банку. На підставі такого договору було відкрито відповідачеві картковий рахунок, ключем до якого є отримана відповідачем пластикова картка та вказаний відповідачем у заяві номер його мобільного телефону. Тарифи банку відповідачем в ході використання кредитних коштів на протязі 9 - ти років відповідачем не оспорювались та їх вимоги - виконувались. Вимоги постанови Нацбанку України № 492 від 12.11.03 р. в частині відкриття відповідачеві карткового рахунку ним виконані належно. За випискою по рахунку - кредитні кошти використовувались: готівка знімалась у банкоматі, йшов розрахунок за товари та послуги, кредитні кошти повертались тощо. Покликаючись на ч. ч. 1, 2 ст. 1 069 ЦК України, судову практику, зазначає, що виконання ним договору щодо надання можливості використання кредитного ліміту стверджується випискою по рахунку; анкета - заява містить відомості про відповідача та дані про його згоду на укладення договору шляхом отримання вказаної вище кредитної картки і його особистий підпис; згоду про те, що Умови та Правила надання банківських послуг, а також - Тарифи банку складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Довідка про умови кредитування з використанням вказаної вище кредитки також містить власноручний підпис відповідача. Тому вважає, що сторонами при укладенні договору було обговорено всі істотні умови. Крім того Умови та Правила надання банківських послуг, а також - Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, що розміщена на офіційному його сайті. Покликаючись на ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 634, ст. ст. 11, 204, ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 640, ст. 599 ЦК України, судову практику, зазначає, що відповідач тривалий час користувався кредитними коштами, отримавши кредитну картку і кредитні правовідносини між сторонами - тривають. Позивачем надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження своїх доводів і вимог та доводи відповідача про протилежне є безпідставними. Укладений між сторонами кредитний договір містить усі необхідні умови, відповідач отримав повну інформацію про такі умови і власноручно підписав договір/заяву про отримання кредиту. Покликаючись на судову практику, зазначає, що позивачем надано достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог. Встановлення та зміна кредитного ліміту проведена позивачем відповідно до п. 2.1.1.2.3 договору. Покликання відповідача на порушення банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, так як позивач надав інформацію у письмовому вигляді; згода на умови кредитування виражається у діях відповідача, що полягають у отримання кредиту та періодичним виконанням умов кредитного договору. Заборгованість розрахована за станом на 08.06.20 р.. Покликаючись на ст. ст. 629, 526, 612, 599, 1 056 - 1 ЦК України, зазначає, що сума штрафу нарахована відповідно до умов кредитного договору, зміна відсоткової ставки з 2, 5 % на місяць, або 30 % на рік була змінена позивачем без порушення прав відповідача як позичальника відповідно Умов та Правил і останній не заявив про розірвання кредитного договору тощо. Покликаючись на ст. ст. 641, 642, 626, 627, 629 ЦК України, зазначає, що відповідач не довів у встановленому законом порядку, що підпис у довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 01.10.10 р. йому не належить.

Копія відповіді позивача на відзив відповідача на позовну заяву надіслана відповідачеві поштою 07.10.20 р. (т. 1, а. с. 222).

16.10.20 р. відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, обґрунтовану доводами, аналогічними доводам відзиву на позовну заяву (т. 1, а. с. 225 - 232). .

У судовому засіданні представник позивача - адвокат позов підтримав у повному обсязі. Надав суду пояснення, аналогічні доводами позовної заяви. Просить позов задовольнити. Суду додатково пояснив, що збільшення розміру відсоткової ставки було здійснено позивачем відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг у односторонньому порядку.

У судове засідання представники позивача - Гребенюк О.С., Меркулова В.В., Дудка В.М. - не з`явились, хоча є належно повідомленими. Про причини неявки суду не повідомили. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не подали. Представник позивача Меркулова В.В. попередньо надала суду письмові пояснення по суті позову, аналогічні доводам позовної заяви. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (т. 1, а. с. 238 - 247, т. 2, а. с. 1 - 20, 24 - 33).

У судове засідання відповідач та його представник не з`явились, хоча, кожен зокрема, є належно повідомленими. Про причини неявки суду не повідомили. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не подали. Попередньо представником відповідача подано до суду заяву про розгляд справи у його та його довірителя відсутності.

19.10.21 р. до суду надійшло вступне слово (пояснення по суті справи) представника відповідача.

18.10.21 р. до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника відповідача стосовно змісту анкети заяви від 01.10.10 р..

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з`явились.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача - адвоката, врахувавши письмові пояснення учасників справи, їх доводи; дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із змісту ст. ст. 1 054, 1 055 ЦК України, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як зазначено у ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначено у ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає доведеними доводи позивача у тій їх частині, що між сторонами 01.10.10 р. було укладено кредитний договір і відповідачеві банком було видано платіжну картку з можливістю розпоряджатись кредитними коштами.

На підтвердження такої обставини позивачем надано копію та оригінал анкети - заяви відповідача від 01.10.10 р. про оформлення йому кредитної картки; копію та оригінал Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду від 01.10.10 р. (т. 1, а. с. 111, 112, т. 2, а. с. 64, 65), що містять дані про відповідача та його підписи.

Відповідно до змісту такої анкети - заяви від 01.10.10 р., відповідачеві банком було відкрито рахунок, видано платіжну картку № НОМЕР_1 , що стверджується довідками про: зміну умов кредитування та обслуговування; про номери наданих банком відповідачеві в період з 01.10.10 р. по 18.01.19 р. 5 - ти кредитних карток (т. 1, а. с. 109, 110).

Відповідач вказаної вище обставини належними, допустимими та достовірними, достатніми у своїй сукупності доказами не спростував.

Відповідач вказаної вище обставини належними, допустимими та достовірними, достатніми у своїй сукупності доказами не спростував.

Доводи відповідача про те, що він не укладав кредитного договору з позивачем, підписи у анкеті -заяві та у довідці про умови кредитування від 01.10.10 р. йому не належать, не знайшли свого ствердження в суді та спростовані матеріалами справи

Так за ухвалою суду від 19.02.21 р. у справі було задоволено заяву відповідача і призначено почеркознавчу експертизу (т. 2, а. с. 87 - 89) і провадження у справі було зупинено, однак, листом експерта від 17.06.21 р. ухвала була повернута суду без виконання у зв`язку з неоплатою її вартості відповідачем.

Тому за ухвалою суду від 02.04.21 р. провадження у справі поновлено.

Хоча за заявою відповідача у справі було призначено почеркознавчу експертизу для з`ясування питання про те, чи підписано відповідачем вказану вище анкету - заяву та довідку про умови кредитування, однак, експертом така ухвала суду була повернута без виконання у зв`язку з тим, що саме відповідач не оплатив вартості проведення такої експертизи.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи доводи сторін та наявні у справі докази у їх сукупності, суд враховує, що відповідач ухилився від участі у експертизі засобом непроведення оплати її вартості, хоча сам подавав заяву про призначення такої експертизи, але підстав для визнання факту, що текст вказаної вище анкети - заяви від 01.10.10 р., довідки про умови кредитування від 01.10.10 р. відповідачем не підписано, що ці документи є недопустимими доказами у справі, немає.

Тому суд вважає, що доводи відповідача у тій їх частині, що він анкету - заяву від 01.10.10 р., довідку про умови кредитування від 01.10.10 р. позивачеві не подавав, їх не підписував і не погоджував, не знайшли свого ствердження в суді і жодним допустими та належним доказом відповідач цього не підтвердив.

До такого висновку суд приходить ще й тому, що відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором, виписки за договором відповідач у період з 01.10.10 р. по 08.03.19 р. фактично активно користувався отриманими кредитними коштами (придбавав з використанням кредитної картки товари, послуги тощо) та періодично вносив грошові кошти на картковий рахунок у повернення кредитних коштів та погашення заборгованості за кредитом. Позивач приймав таке поповнення рахунку з використанням відповідачем кредитної картки та вів облік повернутих з коштів, розрахунки та нарахування заборгованості тощо.

Тому доводи відповідача про неукладення з банком кредитного договору, спростовані вказаними вище анкетою - заявою від 01.10.10 р., довідкою про умови кредитування від 01.10.10 р., випискою з рахунку та довідкою про номери отриманих відповідачем для використання платіжних карток.

Відповідно до довідки позивача, що відповідач отримував кредитні картки: №№: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , та строк дії останньої - по листопад 2022 р..

Кредитними коштами, наданими позивачем, як зазначено у цій же довідці про умови кредитування від 01.10.10 р., відповідач мав користуватись кредитними коштами з використанням кредитної картки на умовах оплатності. При цьому суд зауважує, що у такій довідці про умови кредитування базова відсоткова ставка за користування кредитним коштами сторонами зазначена та, відповідно, сторонами - погоджена, у розмірі 2, 5 % на місяць на залишок заборгованості, тобто, 30 % річних; з комісією, нарахуванням інших платежів.

Суд приймає до уваги, що на момент укладення договору, його сторін влаштовували умови договору та вони скористалися своїм правом свободи договорів.

Позивачем також надано суду аркуші з копією тексту із заголовком:

«Условия и правила предоставления банковських услуг» (т. 1, а. с. 113 - 138), що, однак, не містять даних про підписання їх відповідачем, зокрема, за станом на 01.10.10 р..

Позивачем подано суду аркуші з текстом розрахунків загальної заборгованості відповідача за кредитним договором за станом на 31.08.15 р., 30.09.19 р., 08.06.20 р. (т. 1, а. с. 85 - 96), а також - виписку за кредитним договором за станом на 10.06.20 р. (т. 1, а. с. 97 - 108), дані яких, на думку суду, у сукупності з наданими позивачем: копією та оригіналом анкети - заяви відповідача від 01.10.10 р. про оформлення кредитної картки, копією аркушів паспорта відповідача, що є у розпорядженні позивача; копією та оригіналом довідки про умови кредитування, підтверджують виникнення та існування зобов`язальних договірних правовідносин за кредитним договором між сторонами з 01.10.10 р. відповідно до вказаної вище анкети - заяви відповідача та довідки про умови кредитування, що містить підпис, з яких вбачається, що відповідач тривалий час - з 04.10.10 р. по 08.03.19 р. активно користувався кредитними коштами з використанням кредитної картки з №№: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , для зняття готівки, розрахунку за покупки, оплату платежів, поповнення рахунку тощо, виконуючи, таким чином, фактично умови кредитного договору тривалий час, тобто, визнаючи факт укладення та існування між сторонами кредитних правовідносин.

Тому суд відкидає доводи відповідача у тій їх частині, що він не укладав з позивачем вказаного вище кредитного договору.

Є такими, що не заслуговують на увагу суду і інші доводи відповідача, його представника, наведені щодо недоліків позовної заяви, недопустимості, неналежності письмових доказів.

Суд враховує та приймає до уваги, що у анкеті - заяві відповідача від 01.10.10 р. ним зазначено, що він ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання позивачем банківських послуг, а також - Тарифами банку, що були надані йому у письмовому вигляді. Відповідач погоджувався з Умовами та Правилами надання позивачем банківських послуг, а також - Тарифами банку, стверджуючи, що вони були надані йому у письмовому вигляді за станом на 01.10.10 р.. Однак даних про факт та дату ознайомлення відповідача з саме з редакцією наданих позивачем суду Умов та Правил, під розпис, у справі немає; дати їх затвердження, періоду їх дії не зазначено.

За даними виписки за кредитним договором за станом на 10.06.20 р. (т. 1, а. с. 97 - 108), у зв`язку з невчасним (неналежним) виконанням умов кредитного договору з боку відповідача, у нього виникала заборгованість за кредитним договором; позивачем було нараховано відсотки за користування кредитними коштами, зокрема.

При цьому до 01.09.14 р. позивач нараховував відповідачеві до сплати відсотки за тією ставкою, про яку сторони домовились і яка відображена у довідці про умови кредитування - 2,5. Однак з 01.09.14 р. до 31.03.15 р. позивач нараховував відповідачеві відсотки за збільшеною ставкою - 2, 9; а з 01.04.15 р. - за ще збільшеною ставкою - 3,6.

Суд вважає таким, що таке одностороннє збільшення позивачем відсоткової ставки до 2,9 %; 3,6 % є безпідставним та не випливає з умов кредитного договору, укладеного між сторонами.

Суд вважає, що надані позивачем докази у своїй сукупності не підтверджують погодження сторонами збільшення розміру відсоткової ставки з 01.09.14 р., так як позивачем не надано суду доказів укладення нової чи додаткової угоди між сторонами з цього приводу тощо.

Тому вважає встановленим, що сторони 01.10.10 р. уклали кредитний договір на умовах сплати відсотків в розмірі 2,5 % місячних (30 % річних), а не більшого розміру відсотків і погодження більшого розміру відсотків між сторонами позивачем суду не доведено у встановленому законом порядку.

Тому суд погоджується з розрахунками заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором, що проведені позивачем до 01.09.14 р..

З врахуванням висновку суду про те, що позивачем з 01.09.14 р. проведено безпідставно розрахунок з використанням завищеного у односторонньому порядку відсотка, суд зауважує, що, відповідно до наданої позивачем виписки з рахунка, так як за період: з 01.01.15 р. до 01.04.15 р. позивач нарахував відповідачеві відсотки за збільшеною ставкою - 2, 9 % у загальній сумі 1 743 грн, 78 коп. замість суми 1 503 грн, 25 коп. з врахуванням погодженої сторонами ставки 2, 5 %, то зайво нарахованою у цей період сумою відсотків є сума 240 грн, 53 коп.; з 01.04.15 р. до 23.05.17 р. позивач нарахував відповідачеві відсотки за збільшеною ставкою - 3, 6 % у загальній сумі 9 990 грн, 78 коп. замість суми 6 938 грн, 04 коп. з врахуванням погодженої сторонами ставки 2, 5 %, то зайво нарахованою у цей період сумою відсотків є сума 3 052 грн, 74 коп.; з 01.06.17 р. до 01.05.20 р. позивач нарахував відповідачеві відсотки за збільшеною ставкою - 3, 6 % у загальній сумі 41 113 грн, 61 коп. замість суми 28 551 грн, 12 коп. з врахуванням погодженої сторонами ставки 2, 5 %, то зайво нарахованою у цей період сумою відсотків є сума 12 562 грн, 49 коп., а всього за період з 01.01.15 р. по 01.05.20 р. - 15 855 грн, 76 коп..

Крім того, за даними виписки за кредитним договором, відповідач з 01.09.14 р. продовжував досить активно з використанням кредитної картки користуватись кредитними коштами банку, однак, повертав їх (у т. ч. - у повному обсязі) і, зокрема, за станом на 23.05.17 р., 01.06.17 р. заборгованості за кредитом відповідач перед позивачем не мав взагалі.

Однак у подальшому - з 01.06.17 р. - відповідач отримав у користування 23 932 грн, 25 коп. кредитних коштів, а повернув позивачеві 63 632 грн, 59 коп., провівши, таким чином, з врахуванням зайво нарахованих позивачем 15 855 грн, 76 коп. відсотків, повний розрахунок за кредитним договором.

Тому доводи позивача про існування за станом на 08.06.20 р. між сторонами невиконаних кредитних правовідносин суд вважає такими, що знайшли не своє ствердження у судовому засіданні, не доведені достатніми доказами.

Тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Питання про судові витрати позивача у справі суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 526, 627, 629, 527, 1 054, 1 048, 256 - 258, 253 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 "Д", ;

представники позивача:

- Меркулова Валерія Валеріївна, паспорт серії НОМЕР_5 , прож. АДРЕСА_1 ;

- адвокат Кузін Євгеній Володимирович, адреса: АДРЕСА_4;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і. н. НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 ;

представник відповідача - ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 27.10.21 р..