Справа № 444/2044/21
Провадження № 2/444/847/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ПОВНЕ)

07 жовтня 2021 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Кутень В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Думич Н.Б.,

представника відповідача - Кирилюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про поновлення на роботі та оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

07.07.2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про поновлення на роботі та оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позов обґрунтовує тим, що з 05 грудня 2019 року вона працювала на посаді прес-секретаря Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області за строковим трудовим контрактом. Розпорядженням міського голови Рава-Руської міської ради № 118-К від «09» квітня 2021 року її звільнено із займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області.

Не погодившись із таким своїм звільненням позивач у встановлений КЗпП України 1- місячний строк, а саме 12.05.2021р. помилково звернулась із адміністративним позовом у Львівський окружний адміністративний суд про визнання незаконним розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021р. було відкрито провадження у справі № 380/7826/21 за вищевказаним позовом ОСОБА_1 .

В подальшому ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2021р. було закрито провадження у справі № 380/7826/21 за позовом ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що таку справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства та роз`яснено позивачу про можливість звернення з цивільним позовом до суду.

Позивач зазначає, що вперше звернулась з відповідним адміністративним позовом до суду у справі про її звільнення 12.05.2021р. подавши позов поштовим відправленням з дотриманням передбаченого ч. 1 ст.233 КЗпП України місячного строку, однак помилково через складність спірних правовідносин було подано адміністративний позов і при цьому Львівський окружний адміністративний суд також помилково відкрив провадження у справі 31.05.2021р. і до часу закриття провадження у справі - 02.07.2021р. така адміністративна справа перебувала у провадженні Львівського окружного адміністративного суду, що і призвело до пропуску строку.

Зазначені обставини підтверджують, що в даному випадку строк звернення до суду з цивільним позовом про визнання звільнення незаконним і поновлення на роботі пропущений з поважних причин, оскільки обставини, з якими пов`язаний пропуск строку на звернення до суду об`єктивно не залежав від волі позивача, а при зверненні до суду з адміністративним позовом відповідний строк був дотриманий (позов поданий поштовим відправленням 12.05.2021р., а з розпорядженням про звільнення позивач була ознайомлена 13.04.2021р. і також в цей день їй була видана копія розпорядження, трудова книжка, зроблений запис в трудовій про звільнення).

З наведених причин, позивач вважає, що строк на звернення до суду з даним позовом підлягає поновленню.

Про оспорюване розпорядження міського голови Рава-Руської міської ради про звільнення ОСОБА_1 від 09 квітня 2021 року позивач довідалась 13.04.2021р. у зв`язку з ознайомленням її з таким розпорядженням та видачі копії розпорядження та її трудової книжки, в якій запис про звільнення позивача на підставі оспорюваного розпорядження був зроблений саме 13.04.2021р., що підтверджує факт ознайомлення позивача із оспорюваним розпорядженням саме 13.04.2021р.

Так, III позачергова сесія VIII демократичного скликання Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області прийняла рішення від 23 грудня 2020 року, яким затвердила структуру та штату численність апарату Рава-Руської міської ради на 2021 рік. З огляду на це, міський голова своїм розпорядженням від 29 грудня 2020 року попередив підлеглих працівників міської ради про наступне вивільнення у порядку статей 40 та 49-2 КЗпП України. А вже «09» квітня 2021 року позивача звільнили із займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області.

Позивач зазначає, що однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, і також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Позивач звертає увагу на те, що дії роботодавця щодо вивільнення позивача є незаконними, оскільки відповідно до норм ст.49-2 КЗпП України: одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Однак, в порушення норм даної статті позивач не отримувала пропозиції про переведення її на іншу роботу. Натомість позивача лише повідомили про можливе вивільнення у зв`язку з реорганізацією.

У розпорядженні міського голови Рава-Руської міської ради від 09 квітня 2021 року про звільнення вже містився імперативний припис про звільнення ОСОБА_1 13 квітня 2021 року, а повідомили позивача про наявні вакантні посади у структурах Рава-Руської міської ради лише 13 квітня 2021 року повідомленням № 1139/02-17.

Беручи це до уваги, цілком логічно вважати, що таке повідомлення про наявні вакантні посади носило суто формальний характер, а роботодавець свідомо порушував законодавство про працю та нехтував гарантіями позивача як працівника під час вивільнення.

Також слід відзначити, що позивач ніяким чином не висловлювала згоду чи відмову від переведення на іншу вакантну посаду чи роботу, оскільки фактично не мала на це можливості.

Позивач вважає, що її звільнення здійснено з порушенням норм ст. 49-2 КЗпП України, а отже є всі підстави скасувати розпорядження міського голови Рава-Руської міської ради про звільнення ОСОБА_1 від 09 квітня 2021 року та поновити її на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновити такий строк звернення до суду; визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови Рава-Руської міської ради про звільнення ОСОБА_1 від 09 квітня 2021 року; поновити її - ОСОБА_1 на посаду прес-секретаря у Рава-Руській міській раді з 13.04.2021 року; стягнути з Рава-Руської міської ради в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 13.04.2021 року до дня поновлення на роботі.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 13.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 11серпня 2021 року об 11 год. 00 хв.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 11.08.2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , витребувано у Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області довідку про середній заробіток ОСОБА_1 за останні два місяці її роботи перед звільненням із розшифруванням кількості відпрацьованих днів та детального розрахунку отриманої заробітної плати за ці періоди, відкладено підготовче судове засідання у цивільній справі за даним позовом на 26 серпня 2021 року о 15:00 год.

26 серпня 2021 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про поновлення на роботі та оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні о 14 год. 00 хв. 23 вересня 2021 року.

23 вересня 2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою позивача та її представника в судове засідання на 07 жовтня 2021 року о 15 год. 30 хв.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову в повному обсязі та вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, виходячи з наступного. У відзиві вказано, що в дійсності між відповідачем та позивачем існували трудові відносини, а саме ОСОБА_1 працювала на посаді прес-секретаря Рава-Руської міської ради і була прийнята на таку посаду 05.12.2019 року за строковим трудовим контрактом. Відповідно до рішення №5 «Про затвердження структури та штатної чисельності апарату Рава-Руської міської ради на 2021 рік» від 23.12.2020 року з додатком посада прес-секретаря Рава-Руської міської ради не була передбачена у штатному розписі на 2021 рік.

На підставі рішення сесії Рава-Руської міської ради від 10.12.2020 року №22 «Про початок реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Рава-Руської міської ради» було проведено скорочення чисельності працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці у роботодавця - Рава-Руської міської ради. Наведеним вище рішенням №5 «Про затвердження структури та штатної чисельності апарату Рава-Руської міської ради на 2021 рік» посада прес-секретаря не була передбачена в штатному розписі відповідача, і на цей час такої посади немає.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 , яка займала посаду прес-секретаря Рава-Руської міської ради, було повідомлено про припинення з нею трудового договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України згідно розпорядження міського голови №103-К «Про попередження працівників Рава-Руської міської ради про наступне вивільнення у порядку ст. 39-2 Кодексу законів про працю України» від 29.12.2020 року, листа особистого ознайомлення працівників Рава-Руської міської ради з розпорядження міського голови Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 29.12.2020 року №103-К про попередження працівників про наступне вивільнення у порядку ст. 49-2 Кодексу законів про працю України. Повідомлення підтверджується підписом ОСОБА_1 на вказаному листі. Відповідно до розпорядження голови Рава-Руської міської ради №118-К від 09 квітня 2021 року, ОСОБА_1 13 квітня 2021 року звільнено з посади прес-секретаря Рава-Руської міської ради за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією міської ради. Звільнення позивачки у 2021 році було обумовлене відсутністю посади прес-секретаря у штатному розписі, наявністю змін в організації праці, а саме скорочення чисельності працівників у зв`язку з реорганізацією. На думку позивача, відповідач не запропонував їй переведення на іншу роботу у міській раді, а тільки повідомив про можливе вивільнення у зв`язку з реорганізацією. Таке твердження є безпідставним, оскільки згідно з листом Рава-Руської міської ради №1139/02-17 від 13.04.2021 року, додатком до якого долучено три листи-відповіді на звернення відповідачу, позивачу було запропоновано можливість зайняти вільні посади в установі шляхом переведення у Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Рава-Руської міської ради (а саме завідувача сектору освіти, провідного економіста, бухгалтера, консультанта), КП «Рава-Руське будинкоуправління № 2» (17 вакантних посад), КНП «Рава-Руська лікарня». Вакантних посад, які б були на день попередження про звільнення, а також вакансій протягом наступного періоду до моменту звільнення (13.04.2021 року) і які б відповідали рівнозначні нинішній посаді прес-секретаря або нижчій в 2021 році у Рава-Руській міській раді не було, у вказаний період відповідач не приймав на роботу жодного працівника, що підтверджується списком вакантних посад та інформацією про прийнятих працівників у період з 29.12.2020 року до 13.04.2021 року. А тому обов`язок щодо працевлаштування працівника при його вивільненні роботодавцем було виконано, оскільки у Рава-Руській міській раді були відсутні вакантні посади чи роботи.

ОСОБА_1 стверджує, що її повідомили про вакантні посади у міській раді лише повідомленням №1139/02-17 від 13.04.2021 року, а припис про звільнення 13.04.2021 року містився в розпорядженні голови Рава-Руської міської ради №118-К від 09 квітня 2021 року, а тому вважає, що повідомлення про вакантні посади носило формальний характер. Такі твердження є необґрунтованими, оскільки датою звільнення є 13.04.2021 року і у вказаний день позивачу було запропоновано листом №1139/02-17 від 13.04.2021 року з додатками, можливість зайняти вільні посади в установі шляхом її переведення на такі посади у Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Рава-Руської міської ради, а саме - завідувача сектору освіти, провідного економіста, бухгалтера, консультанта. Додатково були запропоновані посади в КП «Рава-Руське будинкоуправління № 2» (17 вакантних посад) та КНП «Рава-Руська лікарня». Однак жодної відповіді від позивача до Рава-Руської міської ради не надійшло, а також за весь період від повідомлення про вивільнення до моменту звільнення позивач не взяла участі у жодному із конкурсів на заміщення вакантних посад у Рава-Руській міській раді. Якби позивач звернулася до відповідача з проханням прийняти її на одну з запропонованих посад, така дія була б вчинена, проте з боку ОСОБА_1 не було вчинено ніяких дій.

Переведення позивача на вакантну посаду чи працевлаштування її на таку не можливо без її письмової заяви та згоди.

Відповідачем було проведено повний розрахунок з позивачем, в тому числі виплачено їй вихідну допомогу у зв`язку з припинення трудового договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП.

Відповідач у відзиві на позов просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу відмовити.

Позивач подала відповідь на відзив, в якому зазначає, що у позовній заяві не оскаржується підстава для початку процедури вивільнення (рішення Рава-Руської міської ради про початок реорганізації сільських рад), а наголошується на незаконності дій уповноважених на те осіб під час безпосереднього проведення такої процедури. Сам факт відсутності посади позивачки у штатному розписі через зміни в організації праці та реорганізацію не презюмує обов`язкове звільнення з такої посади та не може слугувати виправданням порушень законних гарантій працівника під час процедури вивільнення. Позивача ознайомили із запропонованими вакансіями вже після видання розпорядження міського голови Рава-Руської міської ради від 09 квітня 2021 року, у якому вже містився імперативний припис про її звільнення 13 квітня 2021 року. Такі дії міського голови є прямим порушенням частини 2 статті 40 КЗпП. Твердження відповідача про відсутність підходящих для позивачки посад є передчасним та без аргументованим, оскільки роботодавцем не здійснено належних заходів для працевлаштування позивачки. Так, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідачем подано до суду клопотання про застосування строків позовної давності, в якому зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, і пред`явлені із порушенням строків позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Аналізуючи позовну заяву, позивач вказує, що помилково звернулась із адміністративним позовом до Львівського окружного адміністративного суду, однак ця помилка виникла з вини позивача та його представника. Частина 1 статті 233 Кодексу законів про працю України передбачає, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Виходячи з аналізу норм законодавства, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підсудності, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.Постанова Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі № 519/697/ 16-ц провадження № 61-2494св19) зазначає: норми трудового законодавства не містять вичерпного переліку причин, які можна вважати поважними при пропуску терміну звернення до суду. Як поважні причини пропуску терміну на звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору слід кваліфікувати такі, що об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості кого звернення. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції наголошує, що застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 10 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради про поновлення на роботі та оплату за вимушеного прогулу у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду із цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Думич Н.Б. в судовому засіданні зазначила, що помилково через складність спірних правовідносин було подано адміністративний позов і при цьому Львівський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі 31.05.2021р. і до часу закриття провадження у справі - 02.07.2021р. така адміністративна справа перебувала у провадженні Львівського окружного адміністративного суду, що і призвело до пропуску строку. Стверджує, що в даному випадку строк звернення до суду з цивільним позовом про визнання звільнення незаконним і поновлення на роботі пропущений з поважних причин, оскільки обставини, з якими пов`язаний пропуск строку на звернення до суду об`єктивно не залежав від волі позивачки, а при зверненні до суду з адміністративним позовом відповідний строк був дотриманий, оскільки позов поданий поштовим відправленням 12.05.2021р., а з розпорядженням про звільнення позивач була ознайомлена 13.04.2021р. А тому строк на звернення до суду з даним позовом підлягає поновленню.

Також представник позивача ОСОБА_1 адвокат Думич Н.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив. Просив застосувати строк позовної давності, оскільки позивач ОСОБА_1 маючи представника адвоката, без поважних причин пропустила строк на звернення до суду з даним позовом. Підтримав викладені в клопотанні мотиви та підставі щодо відмови у задоволенні позову у зв`язку у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду із цим позовом. Представник відповідача також зазначив, що посада, яку займала позивач ОСОБА_1 не була у штатному розписі та не відносилась до посад органу місцевого самоврядування. Представник відповідача підтвердив, що позивачка ОСОБА_1 дійсно була звільнена з роботи 13.04.2021 року та 13.04.2021 року їй було повідомлено про наявність вакантних посад.

Суд, заслухавши вступне слово позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Думич Н.Б., представника відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши клопотання відповідача про застосування строку позовної давності суд дійшов наступного висновку.

Звертаючись до Жовківського районного суду Львівської області з даним позовом представник позивача ОСОБА_1 адвокат Думич Н.Б. просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом та поновити такий строк звернення до суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 щодо поновлення строку заперечив та підтримав клопотання про застосування строків позовної давності.

Судом встановлено, що 12.05.2021 року позивачкою ОСОБА_1 направлено поштою позов до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про поновлення на роботі та оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу до Львівського окружного адміністративного суду (арк. спр. 10).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року відкрито провадження у справі №380/7826/21 за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, підготовче засідання призначено на 22 червня 2021 року (арк. спр. 11-12).

02 липня 2021 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та роз`яснено позивачу, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (арк. спр. 13-15).

07 липня 2021 року позивачкою ОСОБА_1 поштовим засобом зв`язку направлено позовну заяву до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про поновлення на роботі, оплату заробітку за час вимушеного прогулу з додатками до Жовківського районного суду Львівської області (арк. спр. 35).

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Суд, проаналізувавши факт звернення позивачки ОСОБА_1 до суду з позовом вперше з дотриманням строків звернення, тривалість розгляду справи (в порядку адміністративного судочинства), на яку позивач чи її представник об`єктивно не могли вплинути, поведінку позивачки після отримання ухвали Львівського окружного адміністративного суду про закриття провадження у справі у зв`язку із неналежністю розгляду спору в порядку адміністративного судочинства, яка з дотримання строку, визначеного ч. 1 ст. 233 КЗпП України, звернулась до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства, суд вважає, що в своїй сукупності ці обставини в рамках спірних правовідносин не можуть не свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду через об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обставини пропуску строку звернення до суду є поважними, а тому такий строк належить поновити.

Судом встановлено наступні обставини.

На підставі Рішення №22 від 10 грудня 2020 року Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області І сесії VІІІ демократичного скликання розпочалась реорганізація сільських рад шляхом приєднання до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області (арк. спр. 60-73).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Учасники справи не заперечують проведення факту реорганізація сільських рад та створення внаслідок реорганізації Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області.

Згідно з трудовим контрактом від 05 грудня 2019 року, ОСОБА_1 прийнято на роботу у Рава-Руську міську раду на посаду прес-секретаря Рава-Руської міської ради за строковим трудовим контрактом. Відповідно до розділу 6 цього контракту, контракт припиняється: після закінчення терміну його дії; з інших підстав, передбачених чинним законодавством України. Відповідно до розділу 7, термін дії контракту з 05 грудня 2019 року до 05 грудня 2021 року (арк. спр. 19-21).

Згідно з Рішенням Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області ІІІ позачергової сесії VІІІ демократичного скликання №5 від 23 грудня 2020 року «Про затвердження структури та штатної чисельності апарату Рава-Руської міської ради на 2021 рік», затверджено структуру апарату Рава-Руської міської ради на 2021 рік із загальною штатною чисельністю апарату у кількості 59 штатних одиниць, доручено міському голові затвердити штатний розпис апарату Рава-Руської ради, виконавчого комітету міської ради та виконавчих органів міської ради в межах затвердженої чисельності (арк. спр. 22-24).

Структура та штатний розпис апарату Рава-Руської ради на 2021 рік (додаток до рішення №5 Рава-Руської міської ради від 23 грудня 2020 року) не передбачає посади прес-секретаря.

Відповідно до Листа особистого ознайомлення працівників Рава-Руської міської ради з рішенням ІІІ позачергової сесії VІІІ демократичного скликання Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 23 грудня 2020 року «Про затвердження структури та штатної чисельності апарату Рава-Руської міської ради на 2021 рік» (арк. спр. 57), позивач ОСОБА_1 ознайомлена з цим рішенням 31.12.2020 року, про що ствердила і сама позивач в судовому засіданні.

Відповідно до Розпорядження міського голови Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 29 грудня 2020 року №103-К «Про попередження працівників Рава-Руської міської ради про наступне вивільнення у порядку ст. 49-2 Кодексу законів про працю України», попереджено працівників Рава-Руської міської ради (згідно зі списком у Додатку 1) про можливе вивільнення у зв`язку із реорганізацією Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області. Згідно із цим Розпорядженням, фактичне вивільнення працівників Рава-Руської міської ради здійснити не раніше, ніж через 2 місяці з дня попередження працівників; ознайомити з цим розпорядженням під особистий підпис працівників міської ради; ознайомити працівників міської ради під особистий підпис з штатним розписом Рава-Руської міської ради на 2021 рік (арк. спр. 25).

Відповідно до Листа особистого ознайомлення працівників Рава-Руської міської ради з розпорядженням міського голови Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 29.12.2020 року №103 про попередження про наступне вивільнення працівників у порядку ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, позивач ОСОБА_1 ознайомлена з таким розпорядженням 29.12.2020 року, що підтвердила і сама позивач в судовому засіданні (арк. спр. 59).

Згідно з Розпорядженням міського голови Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 09 квітня 2021 року №118-К «Про звільнення ОСОБА_1 », звільнено ОСОБА_1 , прес-секретаря Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області за строковим трудовим контрактом, за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України 13 квітня 2021 року у зв`язку з реорганізацією Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області (арк. спр. 26).

Відповідно до листа Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 13 квітня 2021 року №1139/02-17, ОСОБА_1 повідомлено про наявні вакантні посади станом на 08.04.2021 року у Відділі освіти, культури, туризму, молоді та спорту Рава-Руської міської ради, КП «Рава-Руське будинкоуправління №2» та КНП «Рава-Руська лікарня» (арк. спр. 27-30).

Сторони в судовому засіданні підтвердили факт повідомлення ОСОБА_1 про наявні вакантні посади лише 13.04.2021 року, тобто в день звільнення позивачки ОСОБА_1 .

Згідно із копією трудової книжки ОСОБА_1 , в трудову книжку внесено запис про звільнення ОСОБА_1 13.04.2021 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України (арк. спр. 31-32).

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штат працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 зроблено висновок, що «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».

Так, власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Як встановлено із переліку вакантних посад станом на 08 квітня 2021 року у Відділі освіти, культури, туризму, молоді та спорту Рава-Руської міської ради та в КП «Рава-Руське будинкоуправління №2», а також станом на 09 квітня 2021 року в КНП «Рава-Руська лікарня» (арк. спр. 74-76) були наявні вакантні посади (Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту - 4 вакантні посади, КП «Рава-Руське будинкоуправління №2» - 17 вакантних посад, КНП «Рава-Руська лікарня» - 9 вакантних посад), в тому числі ті, що за професією чи спеціальністю могла би обіймати позивач, зокрема, як зазначено стороною позивача в судовому засіданні, це могла б бути і посада завідувач господарства в КНП «Рава-Руська лікарня».

У судовому засіданні сторонами не заперечувалось те, що після ознайомлення позивача ОСОБА_1 із розпорядженням міського голови Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 29.12.2020 року №103 про попередження про наступне вивільнення працівників у порядку ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, з яким позивач ОСОБА_1 ознайомлена з 29.12.2020 року, та до дня звільнення ОСОБА_1 вакантні посади їй не пропонувались.

Представник відповідача в судовому засіданні ствердив, що внаслідок реорганізації Рава-Руської міської ради відбувались конкурси на зайняття вакантних посад, про які позивач знала, і оголошення про такі конкурси були розміщені на офіційному сайті міської ради, однак, позивач участі в цих конкурсах не брала.

Відповідачем до відзиву було подано довідки від 30.06.2021 року (арк. спр. 78-79), які адресовані Львівському окружному адміністративному суду, відповідно до яких за період з 29.12.2020 року до 13.04.2021 року у Рава-Руській міській раді були відсутні вакантні посади для зайняття їх без проведення конкурсу і в цей період Рава-Руською міською радою приймались на роботу посадові особи за результатами проведення конкурсів на заміщення вакантних посад».

Однак, як встановлено з матеріалів справи, попереджаючи про звільнення, відповідачем не повідомлено позивачу, що на цей час відсутні вакантні посади, що могли бути запропоновані їй для подальшого працевлаштування.

Суд критично оцінює зазначені вище довідки від 30.06.2021 року та твердження представника відповідача в судовому засіданні про те, що внаслідок реорганізації Рава-Руської міської ради відбувались конкурси на зайняття вакантних посад, про які позивач знала, але участі в цих конкурсах не брала, оскільки, це не спростовує обов`язку роботодавця виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України, згідно з якими одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, і лише після цього при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, та у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як встановлено з матеріалів справи, Розпорядженням міського голови Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 09 квітня 2021 року звільнено ОСОБА_1 , прес-секретаря Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області за строковим трудовим контрактом, за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України 13 квітня 2021 року у зв`язку з реорганізацією Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області (арк. спр. 26) та разом з тим відповідно до листа Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 13 квітня 2021 року №1139/02-17, ОСОБА_1 повідомлено про наявні вакантні посади станом на 08.04.2021 року у Відділі освіти, культури, туризму, молоді та спорту Рава-Руської міської ради, КП «Рава-Руське будинкоуправління №2» та КНП «Рава-Руська лікарня» (арк. спр. 27-30).

Сторни в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 були запропоновані вакантні посади лише в день її звільнення, яке відбулось 13.04.2021 року на підставі Розпорядження міського голови Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 09 квітня 2021 року.

Так, відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, але не виконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні вакансії, які з`явилися в міській раді протягом двох місяців і які існували на день звільнення.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 з роботи внаслідок відсутності її посади в штатному розписі, маючи вакантні посади і реальну можливість запропонувати їх та у випадку отримання згоди працівника - перевести його на іншу роботу, не виконав обов`язку, передбаченого ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, не запропонував всі вакантні посади (іншу роботу), які були наявні протягом періоду після попередження і до дня звільнення позивача.

Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У п. 32 постанови Пленуму Верхового Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України від 24 березня 1995 р. № 108/95-ВР «Про оплату праці» за правилами, передбаченими «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі Порядок).

Відповідно до п. 5 розд. ІV «Порядок розрахунку виплат у всіх випадках збереження заробітної плати» Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин.

Відповідно до довідки про доходи, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає 7523 грн. 73 коп., середньоденна заробітна плата складає 358 грн. 2727 коп. (арк. спр. 103).

Таким чином, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 43 350 грн. 67 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14.04.2021 року по 07.10.2021 року включно з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів виходячи з розрахунку 358,27 грн. х 121 день = 43 350,67 грн. з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Згідно з п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць та поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду у липні 2021 року була звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 279, 430 ЦПК України, ст. ст. 3, 8, 11, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 232, 233, 235 КЗпП України, суд -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області про поновлення на роботі та оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 09 квітня 2021 року №118-К "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновити ОСОБА_1 на посаді прес-секретаря у Рава-Руській міській раді з 13 квітня 2021 року.

Стягнути з Рава-Руської міської ради в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 квітня 2021 року до дня ухвалення рішення у справі - 07 жовтня 2021 року в розмірі 43 350 грн. 67 коп.

Стягнути з Рава-Руської міської ради в користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць та поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 02 жовтня 2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Рава-Руська міська рада Львівського району Львівської області, юридична адреса: 80316, м.Рава-Руська, вул.Я.Мудрого, 3, Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, .

Повне рішення суду складено 13.10.2021 року.

Суддя: Олещук М. М.