Справа № 450/3091/21 Провадження № 2/450/1615/21
12 жовтня 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Мусієвського В.Є.
при секретарі Расяк С.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про відшкодування збитків, завданих в результаті ДТП,
Ухвалою від 29 липня 2021 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
08 вересня 2021 року представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву, у якій не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.
У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З письмової згоди представника позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2020 року у справі № 450/3173/20 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З постанови вбачається, що 01 вересня 2020 року о 19 год. 20 хв. на вул. Шевченка в с. Семенівка Пустомитівського району Львівської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» номерний знак НОМЕР_2 , виїжджаючи з вул. Л. Українки, не впевнився в безпеці, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Хюндай» номерний знак НОМЕР_1 та здійснив з ним зіткнення. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 10.1, 10.2 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Зазначена постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 13 жовтня 2020 року.
За ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Полісом № АО/1815485 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25 грудня 2019 року стверджується, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Ю.Ес.Ай.», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 130000 грн., розмір франшизи складає 2600 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на вказане, винуватість ОСОБА_2 у ДТП, внаслідок якої позивачу завдано майнову шкоду, доведена вищенаведеними доказами. Водночас, враховуючи, що ним була застрахована цивільно-правова відповідальність в ПрАТ «СК «Ю.Ес.Ай.», останнє несе майнову відповідальність за завдану ним шкоду.
За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Заявою про страхове відшкодування від 03 вересня 2020 року встановлено, що позивач звертався до відповідача для отримання страхового відшкодування.
Доказів на підтвердження виплати страхового відшкодування відповідачем суду не надано.
Крім того, відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Враховуючи те, що позивач звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування 03 вересня 2020 року, він, враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», був зобов`язаний виплатити страхове відшкодування до 02 грудня 2020 року.
Таким чином, як вбачається з розрахунку позивача, розмір пені за період з 03 грудня 2020 року по 23 липня 2021 року становить 7817 грн. 79 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід зазначити, що до позовної заяви додано квитанцію № 75 від 16 липня 2021 року про сплату 7000 грн. на користь ТзОВ «ВМ» за договором про надання правової допомоги № 01-07-21 віл 13 липня 2021 року.
Відповідно до договору про надання правової допомоги № 01-07-21 від 13 липня 2021 року, укладеного між позивачем та ТзОВ «ВМ», предметом такого є представництво позивача в суді та інших органах, підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності.
Додатковою угодою № 1 до вказаного договору стверджується, що сторони погодили, що розмір винагороди виконавця за ведення від імені замовника справи, що стосується отримання відшкодування збитків, завданих йому в результаті ДТП від 01 вересня 2020 року, становить 7000 грн.
За ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, стороною позивача не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснених ним витрат у зв`язку з наданням правової допомоги, а також не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обсягу часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт та наданих послуг, обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт.
Вказані обставини свідчать про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 988 грн. 09 коп. судового збору.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 9, 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 988 грн. 09 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.