Справа № 462/6041/20 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/3644/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача

ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 27.07.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак, згодом, між ними почали виникати постійні сварки, зокрема, щодо відношення відповідача до неї та дітей і їх матеріального забезпечення, у зв`язку з чим вони припинили подружні відносини і відповідач став проживати окремо від них.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 листопада 2020 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27.07.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2067, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2 , просив його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи апелянт обґрунтовував тим, що справу розглянуто судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, не з`ясовано його відношення до позову та не вжито заходів до примирення сторін.

Крім того, зазначає, що наведені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, оскільки його тимчасова відсутність була викликана тяжкою хворобою, а тому він самоізолювався, щоб не піддавати ризику інфікування членів своєї сім`ї.

Звертає увагу, що подружні відносини з позивачем не припинені, він постійно навідується до дітей за місцем проживання позивача і дбає про їх матеріальне утримання.

20.07.2021 року в судовому засіданні позивач подала до апеляційного суду письмову заяву про відмову від позову та закриття провадження в даній справі, оскільки вони з відповідачем примирились.

Заслухавши пояснення позивача, яка після роз`яснення їй наслідків відмови від позову підтримала свою заяву, пояснення відповідача, який також підтримав таку заяву, перевіривши матеріали справи та законність вимог позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 49 ЦПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За загальним положенням, яке міститься в частині першій статті 206 ЦПК України, також передбачено, що позивач може відмовитись від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про цю процесуальну дію, незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Частиною третьою статті 206, пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частиною другою статті 256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи викладене та вимоги статті 13 ЦПК України, в якій закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства розгляд цивільної справи не інакше як за зверненням особи, та подану позивачем письмову заяву про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку про прийняття відмови позивача від позову, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно визнати нечинним і закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 206, 367, 373, 381, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 листопада 2020 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 26 липня 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.