ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6043/20 Номер провадження 22-з/814/104/21Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

28 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянув в порядку спрощеного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання співзабудовником закінченого будівництвом житлового будинку, про визнання закінченого будівництвом житлового будинку об`єктом спільної сумісної власності, з дозволом на реєстрацію права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку особистою приватною власністю

В С Т А Н О В И В :

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання співзабудовником закінченого будівництвом житлового будинку, про визнання закінченого будівництвом житлового будинку об`єктом спільної сумісної власності, з дозволом на реєстрацію права власності, в якому, після уточнення позовних вимог, просила визнати її співзабудовником закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 з дозволом на реєстрацію права власності, визнати закінчений будівництвом індивідуальний житловий будинок за вказаною адресою об`єктом спільної сумісної власності її та відповідача з дозволом на реєстрацію права власності, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В жовтні 2020 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання вказаного житлового будинку особистою приватною власністю.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано закінчений будівництвом та введений в експлуатацію індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_2 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано ОСОБА_1 співзабудовником закінченого будівництвом та введеного в експлуатацію індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1894 грн 15 коп.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 31 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2021 року залишено без змін.

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути на її користь понесені витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 5000 грн.

Заява обґрунтована тим, що суд ухвалюючи рішення не вирішив в порядку ст. 141 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, які були нею понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, зважаючи на задоволення її позовних вимог та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів перевіривши матеріли справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про постановлення додаткового рішення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено види судових, до яких віднесено витрати з судового збору та витрати, пов`язаних з розглядом справи. До останніх, зокрема віднесено витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Більш розгорнутий перелік таких витрат визначає ст. 140 ЦПК України.

Частина 2 статті 15 ЦПК України встановлює, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, визначених законом.

Питання про понесення витрат на професійну правничу допомогу врегульовані положеннями ст. 137 ЦПК України.

В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_3 як в суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді надавалась правнича допомога адвокатом Коваленком С.І., який діяв на підставі ордера (а.с. 213 т. 1) та адвокатом Шанько І.О. (а.с. 71 т.2).

Між тим, прохаючи суд ухвалити по справі додаткове рішення про стягнення з відповідача понесені нею судові витрати, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що нею було сплачено 5000 грн. на правову допомогу за договором від 28.04.2021 року.

Так, матеріалами справи доводиться, що 12.04.2021 року відповідачем ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.

Після відкриття апеляційного провадження та закінчення підготовчих дій у справі, 05.05.2021 ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, до якої приєднано копію договору про надання юридично-консультативних послуг №280401 від 28.04.2012 року, укладеного між нею як замовником та виконавцем фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 .

Відповідно до акту наданих послуг ФОП ОСОБА_4 були надані послуги, а саме підготовка відзиву на апеляційну скаргу, за які ОСОБА_1 сплатила 5000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями ОСОБА_5 та Приватбанку відповідно на 2000 грн. та 3000 грн.

Одночасно, до договору приєднано диплом за спеціальністю «Правознавство» на ім`я ОСОБА_4 , виписку з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

В подальшому, під час розгляду справи в апеляційній інстанції інтереси позивача ОСОБА_1 згідно ордера представляла адвокат Шанько І.О.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізувала своє право на отримання професійної правничої допомоги та здійснення захисту її інтересів представникам адвокатом.

Однак, вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розумінні ст. 137 ЦПК нею не заявлялось.

Аналізуючи заяву про постановлення по справі додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, колегія суддів зауважує, що здійснення позивачем оплати за умовами цивільно-правової угоди про надання юридично-консультативних послуг, виконавцем якої є фізична особа підприємець - не може бути віднесено до витрат на правничу допомогу, яку надають виключно професійні адвокати, участь у справі яких здійснюється на підставі довіреності або ордера, виданого згідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

За вказаних обставин, правових підстав віднести витрати, понесені ОСОБА_1 як замовником по оплаті юридично- консультативних послуг - до витрат на професійну правничу допомогу не має.

Одночасно, такі витрати не можуть бути віднесені і до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в розумінні положень ст. 140 ЦПК України, оскільки не стосуються процесуальних питань, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням їх огляду, забезпеченням або вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи по суті.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для постановлення додаткового рішення в частині розподілу витрат, понесених позивачем ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції згідно до умов договору про надання юридично-консультативних послуг.

Керуючись ст.ст. 270, 381 ч.2 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.