Справа № 372/2159/19
Провадження № 2-592/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарях Тищенко І.Д., Литвинюк Ю.М.,

представників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Чижик Андрія Павловича, Акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль», ОСОБА_2 , третя особа державне підприємство «СЕТАМ» про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна,

В С Т А Н О В И В:

13.06.2019 року позивач в особі представника звернувся з позовом до суду про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що 22 березня 2019 року ОСОБА_1 дізнався з сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» про наявність відкритого щодо нього виконавчого провадження. Того ж дня, 22 березня 2019 року, представник ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження №58303283 від 06 лютого 2019 року з примусового виконання виконавчого листа №2/756/1423/16 від 03.10.2016 про стягнення ТОВ «Сирна Фішка», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Райффайзен Банк Аваль, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 723 000, 00 грн., що перебуває у провадженні приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Чижика Андрія Павловича.

На примусовому виконанні приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Чижика Андрія Павловича перебуває виконавче провадження №58303283 від 20.08.2018 року з примусового виконання виконавчого листа №2/756/1423/16 від 03.10.2016 року, виданого Оболонським районним судом міста Києва про солідарне стягнення з ТОВ «Сирна Фішка», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором в розмірі 837 469 грн. 24 коп. З урахуванням вказаних даних ОСОБА_1 було подано скаргу на дії приватного виконавця Чижика А.П., яка станом на момент звернення з даною позовною заявою перебувала в провадженні Оболонського районного суду міста Києва. 05 квітня 2019 року, всупереч наявності поданої Боржником скарги на дії приватного виконавця, за допомогою роботи системи електронних торгів Державного підприємства «Система електронних торгів арештованим майном» було реалізовано нерухоме майно - нежитлову будівлю - магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", загальною площею 483.8 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, р.н. 3141, 24.07.2012 р., відомості про продаж якого було розміщено на сайті 06 березня 2019 року на сайті ДП «СЕТАМ» (реєстраційний номер лота: 336202).

Жодного документу від приватного виконавця та ДП «СЕТАМ» в ході виконавчого провадження №58303283 позивач не отримував, відтак вважає що електронні торги з реалізації Нерухомого майна є незаконними, тому, позивач був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою за захистом своїх порушених прав.

Представники позивача, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, також зазначив, що позивач належно не був повідомлений про проведення торгів, а ні приватним виконавцем, а ні ДП «СЕТАМ», звіт про оцінку майна складений без виїзду експерта на об`єкт оцінювання, без посереднього дослідження об`єкта оцінювання, без участі та повідомлення іпотекодавця, крім того вказана будівля взагалі не була предметом іпотеки.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль» в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечив, крім того зазначив, що позивачем не вірно вибрано спосіб захисту, надав до суду відзив, який підтримав в судовому засіданні, крім того повідомив, що на виконання рішення суду банк звернувся до приватного виконавця для здійснення примусового виконання рішення суду.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Чижик Андрій Павлович в судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення, проти задоволення заявлених вимог заперечив, та зазначив, що реалізація майна відбувалась законно, на підставі рішення суду, обставини на які посилається представник позивача як на підстави для задоволення позовну є безпідставними та не обґрунтованими.

Представник третьої особи Державного підприємства «СЕТАМ» в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заявлених вимог заперечив, надіслав до суду письмові пояснення.

Співвідповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив. Заяв, клопотань суду не подав.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного судочинства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 25 грудня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та товариством з обмеженою відповідальністю «Сирна Фішка» був укладений кредитний договір №011/9408/183111 в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р1-01-09-1-0/12/59 від 25 грудня 2013 року, згідно пункту 1.1 якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 728000,00 гривень, останній день строку дії ліміту кредитної операції 25.12.2016 року, а позичальник прийняв на себе зобов`язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 21 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №12/Р1-01-09-1-0/09/1583 від 25.12.2013, а 07.08.2014 між Банком та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір предметом іпотеки відповідно якого є нежитлова будівля - магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 483,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.05.2016 року у справі 756/14676/15-ц позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сирна Фішка», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави задоволено.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сирна Фішка» (), ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (), заборгованість за кредитним договором № 011/9408/183111 від 25.12.2013 року, укладеного в рамках генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/Р1-01-09-1-0/12/59 від 25 грудня 2013 року достроково визначену станом на 26.10.2015р. в розмірі 837 469 (вісімсот тридцять сім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 24 коп.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 854 812 (вісімсот п`ятдесят чотири тисячі вісімсот дванадцять) грн. 76 коп. за кредитним договором № 011/9408/183111 від 25.12.2013 року, укладеного в рамках генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/Р1-01-09-1-0/12/59 від 25 грудня 2013 року звернуто стягнення на предмет застави, а саме: універсал-В, марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , державний реєстраційний № НОМЕР_4 , зареєстрований Центром ДАІ 8003 м. Києва, що належить ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_5 ), на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданим 05 жовтня 2013 року; фургон малотоннажний-В, марки MERCADES-BENZ, модель SPRINTER 515 СDI, 2009 року випуску, номер шасі (рами, кузову) НОМЕР_7 , державний реєстраційний № НОМЕР_8 , зареєстрований Центром ДАІ 8003 м. Києва, що належить ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_5 ), на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 виданим 04 вересня 2013 року; седан-В, марки HYUNDAI, модель ACCENT, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_10 , державний реєстраційний НОМЕР_11 , зареєстрований Центром ДАІ 8003 м. Києва, що належить ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_5 ), на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 виданим 05 жовтня 2013 року, на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (), шляхом реалізації їх на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, початкову ціну продажу встановити на рівні ринкових цін на підставі оцінки, проведеної в межах виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України: «судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.»

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»: Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чижик Андрія Павловича для здійснення примусового виконання рішення суду, 06.02.2019 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження разом з додатками: виклик приватного виконавця, розрахунок основної винагороди приватного виконавця, Декларація про доходи та майно боржника фізичної/юридичної особи боржника та направлено сторонам виконавчого провадження за адресою зазначеною у виконавчому документі, з дотриманням вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

07.02.2019 приватним виконавцем було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження разом з додатками: виклик приватного виконавця, розрахунок основної винагороди приватного виконавця, декларація про доходи та майно боржника фізичної/юридичної особи боржника за адресою : АДРЕСА_2 (місце реєстрації/місце проживання) фіскальний чек ПАТ «УКРПОШТА» № 212 від 07.02.2019 та за адресою місця знаходження майна боржника: АДРЕСА_1 , фіскальний чек ПАТ «УКРПОШТА» № 925 від 07.02.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до виконавчого документа місце реєстрації/місце проживання боржника за адресою: АДРЕСА_2 , крім того вказана адреса боржника була зазначена і в Договорі іпотеки №1670 від 07.08.2014 року.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адреса боржника співпадає з адресою визначеною виконавчим документом.

Також, згідно позовної заяви про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 12.06.2019 адреса реєстрації боржника співпадає з адресою визначеною виконавчим документом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Крім того відповідно до ч.4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до Іпотечного договору № 1670 від 07.08.2014 року забезпеченням виконання зобов`язань по| кредитному договору виступає нерухоме майно, а саме; нежитлова будівля магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

14.02.2019 приватним виконавцем було описано та арештовано майно боржника, а саме: нежитлова не житлова будівля магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

14.02.2019 приватним виконавцем була винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

28.02.2019 року на адресу приватного виконавця надійшов звіт про незалежну оцінку вартості майна , а саме: нежитлова будівля, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

28.02.2019 року (фіскальний чек ПАТ «УКРПОШТА» № 821), приватним виконавцем було направлено повідомлення про оцінку вартості майна боржника сторонам виконавчого провадження та роз`яснено, що відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право оскаржити оцінку майна, в порядку визначеному законодавством.

28.02.2019 приватним виконавцем до Київської філії Державне підприємство «СЕТАМ» було направлено пакет документів щодо реалізації майна боржника.

Згідно повідомлення ДП «СЕТАМ» електронні торги щодо реалізації предмета іпотеки та призначено дату та час проведення електронних торгів на 05.04.2019 о 09:00 год., реєстраційний номер лота- 336202.

Згідно Протоколу № 396919 проведення електронних торгів по лоту № 336202 майно, яке було передано на реалізацію продано.

22.04.2019 на адресу приватного виконавця надійшла заява покупця щодо видачі акту реалізацію предмета іпотеки. 22.04.2019 року приватним виконавчем було складено акт про реалізацію предмета іпотеки.

ДП «СЕТАМ» відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року (далі - Порядок), є організатором електронних торгів та уповноважене на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Згідно із Порядком Організатор - це державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» Реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Таким чином, процедура звернення стягнення на майно боржника врегульована Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.

Пунктом 3 розділу II Порядку передбачено, що Виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний чи приватний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника;копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

Не підлягає передачі на реалізацію майно, щодо якого наявний письмовий висновок експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі, якщо витрати, пов`язані зі зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано.

А відповідно до пункту 4 розділу II Порядку, начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

У разі встановлення відповідності заявки на реалізацію арештованого майна та доданих документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує таку заявку (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу II цього Порядку, Організатору в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи.

ДП «СЕТАМ» виконує функції організатора електронних торгів, який діє в межах повноважень, визначених Порядком.

Відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче Провадження», виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до абзацу 19.1 Постанови ВС по справі № 910/10136/17 від 02 травня 2018 року, «Підставою для визнання електронних торгів недійсними може бути лише порушення порядку їх проведення, а дії державного виконавця у виконавчому провадженні, в тому числі щодо оцінки майна, мають самостійний порядок оскарження і не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними.»

Відповідно до абзацу 45 Постанови ВС від 02 травня 2018 року, «Визначення вартості майна не входить до предмету доказування в справах про визнання електронних торгів недійсними, оскільки результати оцінки майна мають окремий. передбачений законом спосіб та порядок оскарження.»

Слід зазначити що Позивач мав право на судовий порядок оскарження звіту про оцінку майна про, що був додатково повідомлений у відповіді державного виконавця на заяву про рецензування звіту.

Твердження представника позивача, про те, що позивач жодного документу від приватного виконавця та ДП «СЕТАМ» в ході виконавчого провадження № 58303283 не отримував, спростовується наявними в матеріалах справи доказами, відтак в матеріалах справи міститься фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» з постановою про відкриття виконавчого провадження направленої на адресу боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення, на адреси зазначені в виконавчому документі, договорі іпотеки.

Таким чином, позивач повинен був вжити заходів щодо з`ясування підстав відкриття виконавчого провадження та мав можливість через сайт Автоматизованої системи виконавчого провадження слідкувати за ходом виконавчого провадження № 58303283.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право безоплатно одержувати від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Позивач зазначає, що звіт про оцінку Предмета іпотеки складений без виїзду експерта на об`єкт оцінювання, без участі іпотекодавця, а тому не може бути належним доказом визначення ринкової вартості майна.

Однак, такі доводи Позивача не відповідають дійним обставинам справи, є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до законодавства, підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів здійснює державний виконавець. Для визначення вартості нерухомого майна боржника виконавцем залучається суб`єкт оціночної діяльності

ДП «Сетам» розміщує інформацію в системі реалізації майна на підставі заявки на реалізацію арештованого майна, наданої відповідним органом виконавчої служби

При цьому, обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, законодавством не передбачений.

Позивачем не доведено, що внаслідок необізнаності про наявність процедури реалізації майна, невжиття з його боку заходів щодо оскарження дій або рішень державного виконавця, сталася реалізація спірного майна з торгів.

Твердження Позивача не дають висновку про те, що саме внаслідок неоскарження звіту про оцінку майна порушене право Позивача і укладений на електронних торгах правочин є недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України

Великою Палатою Верховного Суду в справі №910/856/17 від 05.06.2018р. зроблено висновок про те, що правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення Акту про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний Акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором (правочином).

В свою чергу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Таким чином відчуження майна на електронних торгах за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за ст. 203,215 ЦК України, тобто, недодержання вимог закону в момент укладення правочину за результатами прилюдних торгів.

У постанові від 02.05.2018р. по справі №910/10136/17 Верховний Суд зазначив, що положення Закону України «Про виконавче провадження» не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна.

Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 24.10.2012р. у справі №6-116цс12, та постановах Верховного Суду, зокрема, від 14.02.2018р. у справі №490/5475/15.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016р. по справі №6-2988цс15 зазначено, що для визнання прилюдних торгів недійсними головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки були викладені у постановах Верховного Суду України від 18.11.2015р. у справі № 6-1884цс15, від 25.11.2015р. у справі № 6-1749цс15, від 13.04.2016р. у справі № 6-2988цс15, від 29.06.2016р. у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29.11.2017р. у справі № 6-231цс17, підстав відступити від яких Верховний Суд не встановив, приймаючи постанову від 12.12.2018р. у справі № 591/8186/15-ц (провадження № 61-2709св18).

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012р. у справі № 6-116цс12.

Позивач стверджує, що відсутність оголошення про електронні торги в ЗМІ та неповідомлення іпотекодавця про проведення електронних торгів є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Тлумачення статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчить, що звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідному застереженні в іпотечному договорі), який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника).

Оскільки таке право іпотекодержателя на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем шляхом підписання відповідного договору.

Такі висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 464/8589/15-ц (провадження № 61-10874сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі 643/17966/14-ц (провадження 14-203цс19

Таким чином, Позивач фактично надав свою згоду на реалізацію Предмета іпотеки підписавши іпотечний договір у відповідній редакції, що містить іпотечне застереження, а тому доводи про неналежне повідомлення Позивача спростовуються вказаними обставинами справи.

Позивач не надав Суду доказів того, що під час реалізації майна, що належало Позивачу, під час електронних торгів оператором торгів була порушена процедура прилюдних торгів.

Частиною 4 ст.656 ЦК України визначено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч.1-3 та 6, ст. 203 ЦК України (ч.1 ст. 215 ЦК України).

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, виходячи зі змісту зазначеної норми, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент укладання, тобто безпосередньо під час проведення прилюдних торгів. Оскільки прилюдні торги відбуваються за встановленою законом процедурою то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення зазначеної процедури.

Відповідно до ст.81 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони, а саме кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування у вказаних спірних правовідносинах, зокрема, є факти порушення Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

Твердження Позивача, що окремі дії приватного виконавця вплинули на порядок проведення електронних торгів є безпідставними, оскільки дії приватного виконавця до початку торгів є підготовчими діями і не стосуються правил проведення прилюдних торгів та вже були оскаржені Позивачем в межах іншого провадження, де судовим рішенням було встановлено законність дій приватного виконавця.

Позивач посилається на відсутність публікацій про реалізацію спірного майна у жодних місцевих друкованих засобах масової інформації.

Відповідно до частини третьої, п`ятої статті 43 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотеко держателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Така ж норма закріплена і в Розділі VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 «Особливості реалізації окремих видів майна».

Так, відповідні повідомлення про реалізацію спірного майна публікувались у двох місцевих засобах масової інформації, зокрема газеті "Передмістя" № 10 від 15.03.2019 року та газеті "Майдан Брок" №12 від 21.03.2019 р.

Повідомлення іпотекодавцю, іпотекодержателю та виконавцю про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, в якому вказано про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реатізації майна державним підприємством "СЕТАМ" здійснюється шляхом направлення відповідних листів простим поштовим відправленням, оскільки Порядком не встановлено обов`язку надсилати таке повідомлення рекомендованим листом.

Так, державним підприємством «СЕТАМ» було направлено Позивачу повідомлення про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна за лотом № 336202 листом від 13.03.2019 № 2945/18-18-19.

Отже, державним підприємством "СЕТАМ" було здійснено усі необхідні, передбачені іаконолавством дії з розміщення оголошень про торги у друкованих засобах масової інформації та повідомлення Іпотекодавця про дату, час торгів та початкову піну лоту.

Разом з цим Верховний Суд України у своїй постанові від 13.04.2016 у справі № 6- 2988цс15 приходить до правового висновку, що "Сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких с визнання прилюдних торгів недійсними ".

Відповідно до п.4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові № 3-112гс14 від 23 вересня 2014 року, «Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому сконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій передбачено Законом «Про виконавче провадження» (№ 606-ХІV) та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі Інструкція).

Законом «Про виконавче провадження» (№ 606-ХІV) встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Аналіз положень Закону № 606-ХІV та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 Цивільного кодексу України такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до них нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна.

Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку та інку майна, на яке звернуто стягнення - статті 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження», а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні - переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Цей висновок узгоджується і з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (стаття 34 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

Разом із тим, оскільки за змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання і прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна.

Таким чином, дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними».

Відповідно до правового висновок Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, зазначено, що «Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а саме тому окрім порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Оскільки за змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком.

Так, відповідно до правової позиції Верховного суду України (Постанова ВСУ від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-166цс12), «Вирішуючи спір про визнання прилюдних торгів недійсними суду необхідно встановити такі факти: чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку чи інших норм при проведенні прилюдних торгів: чи вплинули ці порушення на результат торів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, які оспорюють результати торгів.»

Така ж правова позиція викладена й в постанові Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15.

Відтак для визнання електронних торгів недійсними, які є правочином, в розумінні статей 203 та 215 (Цивільного кодексу України, необхідно встановити порушення саме норм Порядку. Натомість, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Таким чином, Позивачем не доведено, що Державним підприємством «СЕТАМ» при проведенні торгів за лотом № 336202 з реалізації предмета іпотеки, а саме: нежитлову будівлю - магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", загальною площею 483.8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 було порушено норми Порядку реалізації арештованого майна та права й інтереси Позивача. Таким чином, законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене вище, суд вважає недоведеними посилання позову на порушення прав чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, які б підлягали судовому захисту.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81, 158, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Чижик Андрія Павловича, Акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль», ОСОБА_2 , третя особа державне підприємство «СЕТАМ» про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна, відмовити повністю.

Заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області від 05 серпня 2019 р. у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю - магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", загальною площею 483.8 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , скасувати після набрання законної сили судовим рішенням.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко