Провадження № 2/522/7458/21
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення позову

29 липня 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Кузнецова В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння, відповідно до якого проситьвизнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити строк позовної давності для визнання недійсним договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2742 від 17 грудня 2012 року, для скасування реєстраційних дій та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 531040 від 22.02.2013, номер запису про право власності/довірчої власності: 202290, вчинених державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Каменською Оленою Андріївною про перехід права власності на об`єкт нерухомого майна - 2-хкімнатну квартиру площею 82.1 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 на праві приватної власності в розмірі частки 1/1 із поновленням відомостей про право власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із поновленням становища, яке існувало до порушення прав ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом витребування із незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та будь-яких третіх осіб об`єкту нерухомого майна - 2-хкімнатної квартири площею 82.1 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оригіналу технічного паспорта, правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна та повернення законній власниці - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );визнати недійсним Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. та зареєстрований в реєстрі за №2742 від 17 грудня 2012 року, скасувати реєстраційні дії та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 531040 від 22.02.2013, номер запису про право власності/довірчої власності: 202290, вчинені державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Каменською Оленою Андріївною про перехід права власності на об`єкт нерухомого майна - 2-хкімнатну квартиру площею 82.1 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 на праві приватної власності в розмірі частки 1/1 із поновленням відомостей про право власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із поновленням становища, яке існувало до порушення прав ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом витребування із незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та будь-яких третіх осіб об`єкту нерухомого майна - 2-хкімнатної квартири площею 82.1 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оригіналу технічного паспорта, правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна та повернення законній власниці - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), та стягнути судові витрати.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 19.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом.

Також, позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна 2-х кімнатну квартиру площею 82.1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 із забороною всім суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії, в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо відчуження 2-х кімнатної квартири площею 82.1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 повідомила про її намір здійснити відчуження спірної квартири з метою позбавлення її, позивач, майна та ускладнення його повернення до неї, як законної власниці. Крім того вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до проведення незаконних реєстраційних дій, пов`язаних зі зміною відомостей про власника, зокрема, про право власності, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і як наслідок може утруднити чи навіть зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, оскільки у разі відхилення судом заяви про забезпечення позову та за наявності рішення суду по суті на користь позивача, обраний позивачем спосіб захисту стане неефективним, оскільки незаконні дії відповідачки ОСОБА_2 призведуть до необхідності застосовувати вже інші способи захисту незаконно порушених прав позивача. Також зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення її порушених та оспорюваних прав, інтересів, а тому вважає, що є пряма необхідність у накладенні арешту на вказану квартиру, оскільки відповідачка, яка відповідно вказаного Договору дарування є власницею, може здійснити переоформлення права власності на іншу третю особу з метою вчинення перепон у поновленні її прав та повернення її майна із чужого незаконного володіння.

Таким чином, на думку заявника, забезпечення позову в даному випадку виступає запорукою виконання можливого рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ст.153 ч.1 ЦПК України.

За змістом ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1,3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1 , розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, а також беручи до уваги, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання або зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначеної заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вжиття заходу, шляхом арешту та заборони вчиняти певні дії щодо квартири, є обґрунтованим та співмірним заявленим вимогам.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 149, 151 153, 260 ЦПК України, та постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна 2-х кімнатну квартиру площею 82.1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити всім суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії, в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо відчуження 2-х кімнатної квартири площею 82.1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

-стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 )

-боржник: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Роз`яснити, що ухвала суду про забезпечення позову є підставою внесення/виключення відомостей до/з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ухвала діє до вирішення справи по суті та набрання рішення по справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя В.В. Кузнецова