ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8837/21 Справа № 212/429/21 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Кривий Ріг

справа № 182/6760/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач за первісним позовом ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2021 року, яке ухвалено суддею Колочко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 19 липня 2021 року , -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 04 грудня 2012 року сторони по справі уклали шлюб, від якого мають трьох дочок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спільне життя у сторін по справі не склалося через небажання ОСОБА_2 дотримуватися сімейних цінностей, і за рішенням суду від 28.09.2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

З позивача, відповідно до судового наказу від 03.09.2020 року стягнуті аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини доходів. Як в період спільного проживання, так і після розлучення позивач піклувався про дітей, приходив до них, приносив подарки, які відповідач викидала. Бачитися з дітьми позивач міг лише за допомогою поліції, що змусило його звернутися до виконкому Покровської районної у місті ради для визначення місця проживання дітей та побачення з ними, оскільки ОСОБА_2 почала зловживати спиртними напоями, мешкає із співмешканцем і позивач зрозумів, що втратив дружину і може втратити дітей.

За місцем проживання позивача створені усі умови для комфортного проживання дітей (двокімнатна квартира). На даний час ні ОСОБА_2 , ні її чоловік, ніде не працюють, живуть за рахунок отриманих аліментів та доплат на дітей.

ІНФОРМАЦІЯ_4 , у день народження дочки ОСОБА_4 , позивач приходив до її школи, і коли дитина вийшла, він побачив, що вона у мінусову температуру була взута у сандалі, тоді він зателефонував вчителю і колишній дружині ОСОБА_2 і попередив, що забирає дочку для покупки чобіт. У свою чергу ОСОБА_2 зателефонувала у поліцію і повідомила про викрадення дочки. Позивач зазначає, що він любить своїх дітей, спроможний продовжувати забезпечувати їх всім необхідним для їх належного розвитку, постійно слідкує за здоров`ям дочок, виховує та піклується про них, і, на думку позивача, подальше проживання дітей з матір`ю, яка зловживає спиртними напоями, є небажаним, оскільки у них травмується психічний стан. При цьому позивач наголосив, що не має наміру перешкоджати відповідачу у здійсненні її прав та обов`язків щодо дітей.

ОСОБА_1 вважає, що проживання дітей разом з ним відповідатиме інтересам його дітей, у зв`язку з чим просив суд визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ним - ОСОБА_1 .

В лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову позивач за зустрічним позовом зазначила, що 04.12.2012 року між нею та ОСОБА_1 був укладений шлюб, від шлюбу народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

28.09.2020 року шлюб між сторонами за рішенням суду було розірвано.

ОСОБА_1 ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовкою до самостійного життя, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, і усі ці факти як кожен окремо, так і у сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком.

08.12.2020 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_10 і на даний час вона з чоловіком і дітьми проживають разом. З дітьми у чоловіка склалися досить дружні та теплі сімейні стосунки, він відноситься до дітей як до своїх рідних та діти у свою чергу відповідають взаємністю. Необхідність у позбавленні батьківських прав також зумовлено тим, що ОСОБА_1 неодноразово застосовував фізичне насилля до ОСОБА_2 , що виражалося у фізичному знущанні і побоях, останній випадок був зафіксований 07.09.2020 року висновком СМЕ. Крім того, за непідтвердженою інформацією ОСОБА_1 перебуває на обліку та страждає на психічні захворювання. Також, зазначає, що ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів.

Враховуючи вищевикладені обставини, ОСОБА_2 просила суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 липня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та постановлення в цій частині нового рішення по справі про задоволення вказаних позовних вимог посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що його позовні вимоги доведені та обґрунтовані, зазначив, що даний позов подано виключно в інтересах дітей.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне витребувати з органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Кривому Розі ради Акт обстеження умов для проживання та розвитку малолітніх дітей, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 56 ЦК України, органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 56 ЦПК України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Акту обстеження умов для проживання та розвитку малолітніх дітей матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України, збирання доказів не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках передбачених цим кодексом.

Тому, для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, перевірки доводів апеляційної скарги та сторін, виникла необхідність витребувати документи, що стосуються предмету доказування.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Керуючись ст. 19 СК України, ст.ст. 84, 259, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Витребувати від Органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Кривому Розі ради Акт обстеження умов для проживання та розвитку малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у кімнаті АДРЕСА_1 .

Витребувані докази надати Дніпровському апеляційному суду (м. Кривий Ріг, вул. Героїв-підпільників, 31) з посиланням на цивільну справу провадження № 22-ц/803/8837/21 в строк до 10 грудня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: