Справа № 314/4543/20
Провадження № 2/314/400/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу № 314/4543/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та повернення земельних ділянок -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власницею земельної ділянки площею 2,5174 га, яка розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:003:0196, а також земельної ділянки площею 2,5153 га, яка розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:003:0197, яку вона успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_5 . Під час нотаріального оформлення спадщини вона дізналась, що обидві земельні ділянки перебувають у довгостроковій оренді відповідача. Після ознайомлення з наданими Вільнянським відділом Держгеокадастру договорами оренди, позивач вважає їх недійсними, оскільки ні вона, ні її покійний чоловік земельні ділянки в оренду не передавали, договорів не укладали, орендної плати за цими договорами не отримували. Просить визнати недійсними договір оренди земельної ділянки площею 2,5147 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільського сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:003:0196, укладений 27.06.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а також договір оренди земельної ділянки площею 2,5153 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільського сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:003:0197, укладений 27.06.2008 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , та зобов`язати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1 вказані земельні ділянки.

Ухвалою суду від 04.03.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

23.04.2021 через канцелярію суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому заперечуючи проти позову, остання зазначила, що 27.06.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,5147 га, вид угідь - рілля, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради та належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 132153, виданого 21.08.2007 Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області, кадастровий номер :02:003:0196. Невід`ємними додатками до договору є акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки), акт визначення меж земельної ділянки в натурі, копія Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП № 132153, копія паспорту ОСОБА_1 , схема місця розташування земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки. Договір підписано сторонами та зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.12.2008 за № 57.

31.08.2018 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 215, номер запису про інше речове право 27786772 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права здійснено державну реєстрацію права оренди за договором від 27.06.2008, укладеним із ОСОБА_1 .

27.06.2008 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,5153 га, вид угіддя - рілля, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 132152, виданого 21.08.2007 Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області, кадастровий номер :02:003:0197. Невід`ємними додатками до договору є акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки), акт визначення меж земельної ділянки в натурі, копія Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП № 132152, копія паспорту ОСОБА_5 , схема місця розташування земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки. Договір підписано сторонами та зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.12.2008 за № 50.

31.08.2018 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 215, номер запису про інше речове право 27771107 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права здійснено державну реєстрацію права оренди за договором від 27.06.2008, укладеним із ОСОБА_5 .

07.06.2008 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 надавали на ім`я ОСОБА_4 довіреності одержати договори оренди земельних ділянок у Запорізькому ДЗК. Вказані довіреності посвідчені секретарем Михайло-Лукашівської сільської ради та зареєстровані в реєстрі за № 223 та № 222 відповідно.

27.06.2008 із ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проведено розрахунок по орендній платі за договором оренди землі за 49 років у розмірі 22572,22 грн. кожному (до виплати 16500 грн. кожному, прибутковий податок 15 % - 3385,83 грн., ризик розрахунку - 2686,39 грн.). ОСОБА_1 та ОСОБА_5 власноруч підписали відомість розрахунку за орендну плату.

15.09.2019 до Вільнянського ВП надійшла заява ОСОБА_4 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , котра самостійно та самовільно скосила з поля земельної ділянки 5,3 га насіння соняшника. За результатами розгляду заяви внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. 24.09.2019 до Вільнянського ВП надійшли матеріали про прийняття заходів та проведення подальшої перевірки за фактом підробки договорів оренди землі з фермером ОСОБА_4 . Відповідно до довідки про результати розгляду звернення № 7973, під час проведення перевірки встановлено, що з зазначеного приводу дані були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10000860 та слідчим відділом проводиться подальша перевірка.

Таким чином, представник відповідача зазначила, що позивач знала про укладення договорів оренди із нею та її чоловіком ОСОБА_5 , власноручно підписали договори, надали довіреності на ім`я ОСОБА_4 , посвідчені у сільській раді, отримали грошові кошти за 49 років оренди та підписали відповідний розрахунок, отже, підстави позову ОСОБА_1 про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними не відповідають фактичним обставинам справи, є недоведеними та необгрунтованими. На підставі викладеного, представник відповідача просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені.

Представник відповідача позов не визнала, повідомила суду, що позивач знала про укладання договорів оренди із нею та з її чоловіком, договори підписані ними власноруч, грошові кошти за оренду землі отримані орендодавцями у повному обсязі за 49 років наперед, про що підписаний відповідний розрахунок. Зазначила, що підстави для визнання договорів оренди земельних ділянок відсутні, а позивач невірно обрала спосіб захисту порушеного права, оскільки мала звернутися до суду із негаторним позовом про усунення перешкод. У зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,5174 га, яка розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:003:0196, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 132153, виданим 21.08.2007, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєекта нерухомого майна № 272917088 від 02.09.2021.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_5 , про що 15.05.2018 складено відповідний актовий запис № 315, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 15.05.2018 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

За життя у власності ОСОБА_5 перебувала земельна ділянка площею 2,5153 га, яка розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:003:0197, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 132152, виданим 21.08.2007.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.03.2020 державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Євграфовою О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 407, спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_1 , спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з права на земельну ділянку площею 2,5153 га, яка розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:003:0197.

З копій довіреностей від 26.06.2008, посвідчених секретарем Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованих в реєстрі за № 222, 223, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на виконання усних договорів доручення доручають ОСОБА_4 одержати договори оренди землі у Запорізькому ДЗК.

З копії договору оренди землі від 27.06.2018 вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Михайло-Лукашівської сільської ради, загальною площею 2,5147 га (у тому числі 2,5147 га ріллі). Договір укладено на 49 років, зареєстрований у ЗРФ центру ДЗК 18.12.2008 за № 57.

31.08.2018 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 215 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право 27786772) здійснено державну реєстрацію права оренди за договором від 27.06.2008, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Невід`ємними частинами цього договору є:

- акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки), підписаний сторонами, за яким власник земельної ділянки - орендодавець ОСОБА_1 передала, а орендар ОСОБА_4 прийняв земельну ділянку площею 2,5147 га, кадастровий номер :02:003:0196, розташовану на території Михайло-Лукашівської сільської ради;

- акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 27.06.2018, підписаний сторонами;

- схема земельної ділянки, яка надається в оренду (землевласник ОСОБА_1 );

- кадастровий план земельної ділянки.

З копії договору оренди землі від 27.06.2018 вбачається, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Михайло-Лукашівської сільської ради, загальною площею 2,5153 га (у тому числі 2,5153 га ріллі). Договір укладено на 49 років, зареєстрований у ЗРФ центру ДЗК 18.12.2008 за № 50.

31.08.2018 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 215 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право 27771107) здійснено державну реєстрацію права оренди за договором від 27.06.2008, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Невід`ємними частинами цього договору є:

- акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки), підписаний сторонами, за яким власник земельної ділянки - орендодавець ОСОБА_5 передав, а орендар ОСОБА_4 прийняв земельну ділянку площею 2,5153 га, кадастровий номер :02:003:0197, розташовану на території Михайло-Лукашівської сільської ради;

- акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 27.06.2018, підписаний сторонами;

- схема земельної ділянки, яка надається в оренду (землевласник ОСОБА_5 );

- кадастровий план земельної ділянки.

З копії розрахунку орендної плати від 27.06.2008, підписаного сторонами, а також відомості розрахунку за оренду земельної ділянки вбачається, що позивач 27.06.2008 отримала 16500 грн. орендної плати (орендна плата 1,5 % на рік становить 460,66 грн., виплата за договором оренди на термін 49 років становить 22572,22 грн., прибутковий податок складає 15 % - 3385,83 грн., ризик розрахунку становить - 2686,39 грн.)

З копії розрахунку орендної плати від 27.06.2008, підписаного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також відомості розрахунку за оренду земельної ділянки вбачається, що орендодавець ОСОБА_5 27.06.2008 отримав 16500 грн. орендної плати (оренда плата 1,5 % на рік становить 460,66 грн., виплата за договором оренди на термін 49 років становить 22572,22 грн., прибутковий податок складає 15 % - 3385,83 грн., ризик розрахунку становить - 2686,39 грн.)

Отримання орендної плати орендодавцями ( ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ) підтверджується їх підписами у відомості розрахунку за оренду земельної ділянки від 27.06.2008.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Положення ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі закону або рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За приписами ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яке несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час укладення спірних договорів оренди).

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»).

Однією з підстав подання до суду позову з вимогою про визнання недійсним правочину, позивач зазначає те, щодоговори оренди не містять усіх істотних умов, встановлених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема, відсутні акти передачі земельних ділянок, акти визначення меж земельної ділянки, план земельної ділянки тощо.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 цього Закону (в редакції, чинній на час укладення спірних договорів оренди).

Разом з тим, суд не погоджується з вищевказаними доводами позивача, оскільки договори оренди землі, укладені 27.06.2008 з ОСОБА_4 , оригінали яких разом з усіма додатками, які є невід`ємними частинами цих договорів, надані Відділом у Вільнянському району ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, відповідають вимогам ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення спірних договорів оренди). Зокрема, містять відомості про об`єкт оренди з відображенням місця розташування та розмір земельних ділянок; строк дії договору оренди (49 років); орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яке несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Невід`ємними частинами цих договорів є: акти прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки), підписані сторонами; акти визначення меж земельної ділянки в натурі від 27.06.2018, підписані сторонами; схеми земельних ділянок; кадастрові плани земельних ділянок, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення спірних договорів оренди).

За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання договорів оренди землі від 27.06.2008 недійсними з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Крім того, позивач посилається на те, щодоговорів оренди з ОСОБА_4 , ні нею, ні її чоловіком, не укладалося, висловлює позицію щодо відсутності волевиявлення такого укладання, заперечує факт отримання орендної плати.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження своїх доводів з даного приводу суду не надала. Зокрема, з договорів оренди землі від 27.06.2008 вбачається, що вони підписані обома сторонами, підписаними є також і акти прийому-передачі об`єкта оренди та акти визначення меж земельної ділянки в натурі від 27.06.2018, які є невід`ємними частинами цих договорів оренди.

Будь-яких доказів того, що наявні в договорах на їх додатках підписи не належать орендодавцям ОСОБА_1 та ОСОБА_5 суд не надано, питання щодо призначення та проведення у справі судово-технічної чи почеркознавчої експертизи під час розгляду справи позивачем не ставилося.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у ст.ст. 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За змістом ст.ст. 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч. 2, ч. 3 ст. 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.Разом з тим, оскільки позивачем оспорюється факт саме укладання правочинів, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а при вирішенні спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення.

Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві, а також заперечення відповідача, позивач у цій справі наполягає на поверненні їй земельних ділянок, вважаючи, що ці ділянки знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Це, зокрема, підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки, а відтак про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та повернення земельних ділянок - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 29.10.2021.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

29.10.2021