Справа № 136/1213/21
провадження № 2/136/278/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), з вимогами:

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову, тобто 13.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття;

- допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

23.01.2009 виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, актовий запис №1 було зареєстровано шлюб між сторонами. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23.09.2020 по справі №131/61/20 шлюб між сторанми було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Враховуючи необхідність підтримання нормальної життєдіяльності дітей, позивач неодноразово зверталася до відповідача за матеріальною допомогою, однак останній, будучи особою працездатного віку, не маючи інших утриманців, такої допомоги не надає й угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Позивач не в змозі забезпечувати утримання їх спільних з відповідачем дітей.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 30.09.2021 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, відповідача повідомлено про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

23.01.2009 виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, актовий запис №1 було зареєстровано шлюб між сторонами. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23.09.2020 по справі №131/61/20 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 5-6). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3, 4). Згідно з актом складеним депутатом Липовецької міської ради Соловйовою Н.С. та затвердженого в.о. міського голови Назаренко О.О., син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_4 проживають разом з позивачем (а.с. 11). Відповідно до довідок Липовецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 (а.с. 7, 8) слідує, що дочка ОСОБА_4 навчається в 4 класі, а син ОСОБА_5 в 7 класі вказаної школи. Згідно з довідками Спортивного клубу єдиноборства "Оріон" (а.с. 9, 10) судом встановлено, що діти сторін спору починаючи з 2020 року займаються єдиноборством у даному спортивному клубі. Позивач не в змозі забезпечувати утримання їх спільних з відповідачем дітей, а відповідач, будучи особою працездатного віку, не маючи інших утриманців, матеріальної допомоги не надає, тому вищезазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду. Разом із тим відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 30.09.2021, не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростував доводи позивача.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено в ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За загальними приписами ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, у відповідності до норм ч. 1-2 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ч. 2 ст. 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені ч. 1 ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначено в ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно з ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зважає на те, що відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 30.09.2021 та не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі, не спростував інформацію про те, що є фінансово спроможним, протипоказань за станом здоров`я не має, а також не має інших аліментних зобов`язань. У цілому, доказів, які б свідчили про те, що заявлена позивачем сума аліментів є для відповідача непомірним тягарем матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006).

Разом з тим, суд ураховує те, що на час розгляду справи дитина проживає з матір`ю, а тому несення нею більшості витрат на утримання дітей презюмується, отже заявлена позивачем сума аліментів перебуває у межах справедливого балансу дотримання найкращих інтересів дітей, з урахуванням фінансових можливостей батьків.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову, тобто 13.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Зрештою, в силу вимог ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на дітей - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову, тобто 13.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору, в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко