ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року

м.Суми

Справа №573/319/21

Номер провадження 22-ц/816/1204/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Кузнєцова Артема Сергійовича на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 10 червня 2021 року в складі судді Черкашиної М.С., постановлену у м. Білопілля, повне судове рішення складено 15 червня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 10.06.2021 року у прийнятті позовної заяви адвоката Кузнецова А.С., поданої в інтересах 3-ї особи за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, відмовлено і повернуто адвокату Кузнецову А.С

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_3 - адвокат Кузнєцов А.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та прийняти нову, якою прийняти позову заяву ОСОБА_3 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у прийнятті позовної заяви третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, оскільки предметом зустрічного позову є поділ майна подружжя, а саме стягнення половини вартості транспортного засобу , що належав ОСОБА_3 , який був взятий у борг за розпискою, заборгованість за яким не була погашена, а тому ОСОБА_3 , як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з подружжя, а також визнання права спільної сумісної власності на майно, що належало ОСОБА_3 та було взято у нього в борг в інтересах сім`ї. Таким чином, боргові зобов`язання сім`ї є також предметом спільної сумісної власності, що підлягають поділу, в той же час майно, що належало ОСОБА_3 та було зареєстровано на нього не може бути спільною сумісною власністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Вказує, що судом постановлено законне та обґрунтоване судове рішення, тому підстав для якого скасування немає.

Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не направлено.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просила розірвати шлюб між ними, зареєстрований 05.05.2017 року Ковпаківським районним у м. Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за актовим записом №364.

Також, у квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , просив: визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль вартістю 6200,00 доларів США (156 426,00 грн) Mercedes-Benz А140, 2004 року випуску, об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в рахунок поділу спільного майна подружжя в рахунок компенсації замість частки позивача стягнути з ОСОБА_1 половину його вартості, що становить 3100 доларів США (78213,00 грн); визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 об`єктами спільної сумісної власності рухоме майно вартістю 47900,00 грн (пральна машина, холодильник, пилосос та інше) та стягнути з ОСОБА_1 половину вартості майна в розмірі 23950,00 грн; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США (139400,00 грн), 12500,00 грн та 20000,00 грн спільним сумісним майном подружжя та стягнути з ОСОБА_1 85950,00 грн.

Свої вимоги, серед іншого, мотивував тим, що в серпні 2019 року ОСОБА_1 попросила ОСОБА_5 придбати їй автомобіль, тому останнім було придбано автомобіль Mercedes-Benz А140, 2004 року випуску, в ОСОБА_3 в борг, про що наявна боргова розписка. Придбання автомобіля було укладено в інтересах сім`ї, тому майно підлягає розподілу в порядку спільного майна подружжя.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 26.04.2021 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про поділ спільного сумісного майна подружжя; первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про поділ спільного сумісного майна подружжя, об`єднано в одне провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

18.05.2021 року ОСОБА_3 , через свого представника Кузнєцова А.С. , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , у якій просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 5200,00 доларів США, що становить 143572,00 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 30.08.2019 року ОСОБА_2 в інтересах сім`ї взяв в ОСОБА_3 транспортний засіб Mercedes-Benz А140, 2004 року випуску, та зобов`язався повернути борг за автомобіль в сумі 6200,00 доларів США не пізніше 31.12.2020 року, про що було складено розписку. 17.12.2020 року ОСОБА_2 повернув 1000,00 доларів США і ОСОБА_3 видав довіреність на ОСОБА_1 для можливості розпорядитися вказаним автомобілем. Вказує, що оскільки автомобіль брався в стресах сім`ї, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як солідарні боржники, повинні відповідати за свої борги спільно.

Також, встановлено, 17.12.2020 року ОСОБА_3 видав довіреність на ім`я ОСОБА_1 , якою уповноважив останню, зокрема, представляти його інтереси в Регіональних сервісних центрах МВС з усіх пов`язаних питань з експлуатацією автомобіля Mercedes-Benz А140, 2004 року випуску, в тому числі з правом зняття його з обліку, продажу або обміну.

04.01.2021 року вказаний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_4 (матір`ю ОСОБА_1 ).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суду виходив з того, що первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 витікають із сімейних правовідносин, не взаємопов`язані з позовними вимогами ОСОБА_3 , які виникли з інших правовідносин, які відповідно врегульовані нормами зобов`язального права. Таким чином позовні вимоги третьої особи стосуються повернення грошових коштів за договором позики, тобто позови мають різний предмет спору та їх спільний розгляд є недоцільним.

Відповідно до ст. 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача. Після вступу у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку.

Таким чином, позовна заява третьої особи може бути прийнята до спільного розгляду з первісною та (або) зустрічною позовною заявою лише у разі, якщо третьою особою заявлено самостійні вимоги щодо предмета спору первісного (зустрічного позову).

Тлумачення п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

У справі, що переглядається, предметом позову ОСОБА_1 є розірвання шлюбу, а зустрічного позову ОСОБА_2 - є визнання майна (автомобіля, рухомого майна та грошових коштів) спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, шляхом виплати компенсації частки у спільному майні.

Предметом же позовних вимог ОСОБА_3 є стягнення грошових коштів за договором позики, оформленого борговою розпискою, що не є предметом позовних вимог як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 .

Також слід зазначити, що хоча, крім права спільної сумісної власності на придбане майно в інтересах сім`ї за рахунок позичених грошових коштів, внаслідок укладення договорів позики виникає також і зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення позиченої грошової суми, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, проте позовних вимог (предмет позову) про визначення певного боргового зобов`язання, як спільним для обох з подружжя, у даній цивільній справі не заявлено.

Крім того, з моменту реєстрації спірного автомобіля 04.01.2021 року за ОСОБА_4 третя особа ОСОБА_3 перестав бути його власником, тому за ним залишилось лише право вимоги з виконання грошового зобов`язання, яке не є предметом спору за зустрічним позовом.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанцій ухвалено з порушенням норм процесуального права та фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані при вирішенні справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для прийняття позовної заяви ОСОБА_3 до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Кузнєцова Артема Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 10 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко