Справа №173/726/21
Провадження №2/173/512/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

при секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Верхньодніпровська міська рада про визначення місця проживання дитини

ВСТАНОВИВ:

28.04.2021 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про визначення місця проживання дитини до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Верхньодніпровська міська рада Кам`янського району Дніпропетровської області .

19.05.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

20.05.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 16.08.2021 року.

16.08.2021 року проведене підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.10.2021 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

18.10.2021 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити місце проживання малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона перебувала з зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2011 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 .

Дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з нею. Батько не приділяє належної уваги до свого сина і не намагається налагодити з ним будь-які відносини.

Вона створила всі умови для свого сина, його навчання, проживання, виховання та інші. Документи, що підтверджують факт, що її місце проживання є таким, що відповідає інтересам дитини та є звичним для нього середовищем додаються до матеріалів справи.

На підставі чого просить визначити місце проживання сина разом з нею, що й стало підставою звернення до суду.

В судому засіданні позивач позовні вимоги підтримала за підставами, викладений в позовній заяві, при цьому позивач пояснила, що син проживає разом з нею, але вона бажає, щоб місце проживання дитини було визначене разом з нею за рішенням суду. Понесені нею судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на неї і не стягувати їх з відповідача.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю визнав. Пояснив, що дитина і так проживає разом з нею. Мати дійсно створила належні умови для проживання сина. Її теперішня сім`я є благополучною, тому він не заперечує, щоб син і надалі продовжував проживати разом з матір`ю. Але хоче пояснити, що він цікавиться долею дитину, провидить з нею дозвілля, возить на відпочинок та екскурсії про що надав фотознімки. Судові витрати просить покласти на позивачку так як спору між ними з приводу визначення місця проживання сина фактично не існує.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради в судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи,свідків, заслухавши думку дитини, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2010 року по 2011 рік, що сторонами не заперечується. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2011 року шлюб між сторонами було розірвано,що підтверджується копією рішення суду.

В період шлюбу в сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини.

Після розірвання шлюбу син сторін залишилась проживати з позивачкою, що сторонами також не заперечується.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного .

Відповідно до ч. 2.3 ст. 160 СК України - Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України - Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.1.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» - Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

З наданих суду доказів встановлено, що позивач у справі забезпечена житлом, має у власності будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 16.04.2021 року у будинку позивача створені умови для належного проживання, навчання та виховання малолітньої дитини.

Згідно наданої характеристики, судом встановлено, що позивач характеризується позитивно.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, а також той факт, що відповідач не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина спільно з позивачкою, суд приходить до в висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. До цього висновку суд приходить ще й з тих підстав, що дитина протягом тривалого часу проживає з матір`ю, яка піклується про її виховання, навчання та розвиток. Тому зміна місця проживання дитини без достатніх на та підстав матиме наслідком зміну способу життя, до якого звикла дитина та негативно впливатиме на психіку дитини.

В свою чергу доводи позивача про те, що батько не піклується про дитину та не приділяє належної уваги синові, суд вважає безпідставним, оскільки з наданих суду фотознімків, оглянутих в судовому засіданні, вбачається, що батько приймає участь у вихованні та спілкуванні з сином. Оздоровлював дитину на морі, возив на екскурсію на острів Хортиця, що сприяло розширенню кругозору дитини. І дитина і батько сприймають одне одного позитивно, що свідчить про наявність як спілкування між ними так і доброзичливих відносин між батьком та сином, чого б не було, якби батько ухилявся від у часті у вихованні та спілкуванні з сином.

Вирішуючи питання про розподіл понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору, суд відповідно до прохання позивачки вважає за можливе покласти дані витрати на позивача та не стягувати з відповідача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позові вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Верхньодніпровська міська рада (юридична адреса: 51600 пр. Шевченка, 21 м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, ) про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 .

Витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн., покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 26.10.2021 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 26.10.2021 року

Дата набрання законної сили: 26.11.2021 року