У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2021 Справа №607/16920/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М., розглянувши цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -

в с т а н о в и в :

На адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.09.2013 року ВДРАЦС реєстраційної служби по м. Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис 150 .

Відповідно ст. 27 ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, позови до фізичної особи пред`являються до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом, а щодо юридичної особи за її місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно даних наявної у справі копії витягу з паспорта відповідача, ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 .

Змістом довідки ДМСУ в Тернопільській області, отриманої судом 11.10.2021 року, відповідач не значиться зареєстрованим на території м. Тернополя чи Тернопільського району.

Позивачка також має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , також має процесуальне право звернутися до суду за власним місцем реєстрації проживання. (ч.1 ст. 27 ЦПК України).

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обов`язковість застосування національними судами України норм Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Приписами п.1 частини першої статті 31 ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки зареєстрованим місцем проживання сторін справи є АДРЕСА_1 , Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області не може вважатися «судом, встановленим законом» в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, керуючись п.1 частини першої статті 31 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, передати на розгляд Іваничівського районного суду Волинської області.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 15-денний строк з дня підписання.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк