Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2517/20 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія 62 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Дяченко Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/2517/20 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Новоград-Волинського районного нотаріального округу Люлевич Анатолій Іванович, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Мозгового В.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Зазначають, що ОСОБА_1 є сином померлої, а ОСОБА_2 - її внуком. До складу спадщини входять земельні ділянки площею 2,8286 га та 0,4190 га, які розташовані на території Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що разом зі своїм братом ОСОБА_5 здійснювали поховання матері, встановили надгробний пам`ятник, протягом шести місяців після її смерті утримували будинок по АДРЕСА_1 , у якому мати проживала до дня смерті. Також ОСОБА_1 зазначає, що прийняв на зберігання деяке майно та речі, які належали матері, а саме: столярні інструменти, сокиру, молотки, ручну пилу тощо.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його смерті спадщину прийняв його син ОСОБА_2 , який з моменту народження проживав та був зареєстрований разом з батьком у житловому будинку АДРЕСА_2 .

Позивачі також вказують, що не оформили свої спадкові права внаслідок незадовільного стану здоров`я, а також у зв`язку з незадовільним матеріальним станом. У кінці 2019 року їм стало відомо про те, що свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на дві земельні ділянки видано її дочці ОСОБА_6 . При цьому, з повідомлення приватного нотаріуса вбачається, що фактом прийняття ОСОБА_6 спадщини слугувала наявність у неї оригіналів державних актів на право власності на земельні ділянки, які належали померлій. Окрім того, нотаріус взяв до уваги довідку Великогорбашівської сільської ради про те, що ОСОБА_6 доглядала за будинком померлої матері, обробляла присадибну земельну ділянку. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки у належному ОСОБА_4 житловому будинку проживав син ОСОБА_5 , який підтримував це житло у належному стані та обробляв земельну ділянку. Щодо наявності у ОСОБА_6 державних актів на право власності на земельні ділянки, то слід звернути увагу на ту обставину, що вони видані після смерті ОСОБА_4 .

Таким чином, позивачі вважають, що ОСОБА_6 не прийняла спадщину після смерті матері.

Враховуючи вищезазначене, просили визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 24 вересня 2015 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області Люлевичем А.В. на ім`я ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 2,8286 га та земельну ділянку площею 0,4190 га.

Також позивачі просили визнати за ними право власності на вказані земельні ділянки, у рівних частках за кожним.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 1 березня 2021 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_6 - ОСОБА_3 .

Рішеннням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом №2089 та №2090, видані 24 вересня 2015 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Люлевичем А.І. на ім`я ОСОБА_6 на земельні ділянки площею 2,8286 га та 0,4190 га.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на земельні ділянки відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення , яким задовольнити його позов.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що після смерті матері він разом зі своїм братом ОСОБА_5 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, оскільки здійснювали ремонт будинку, у якому мати проживала до дня своєї смерті, побудували літню кухню та веранду біля цього будинку, обробляли присадибну земельну ділянку. Окрім того, вказує, що він прийняв на зберігання деякі речі: столярний інструмент, пилу, сокири, молотки тощо.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 , колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті спадкоємцями за законом першої черги були її діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . На час її смерті син ОСОБА_5 проживав разом зі спадкодавицею та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його смерті спадщину прийняв його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав разом з батьком за вказаною адресою.

24 вересня 2015 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області Люлевичем А.І. на ім`я ОСОБА_6 видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2,8286 га, а також на земельну ділянку площею 0,4190 га, які розташовані на території Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області.

Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що він не прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном.

Таким чином, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: