ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Ухвала

Іменем України

21 липня 2021 року

м. Харків

Справа № 643/11603/17

Провадження № 22-ц/818/2990/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Кругової С.С.,

за участю секретаря судового засідання: Гармаш К.В.,

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дій, за апеляційними скаргами Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Горбуновою Я.М., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір № 501 «Миттєва розстрочка» від 27.04.2016 року, який укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , з моменту укладення.

Зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» відновити кредитний рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , станом на 27.04.2016 року.

Зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» припинити відрахування та нарахування відсотків за несплату кредитних коштів, знятих з карткового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» звернулися з апеляційними скаргами.

Постановою Харківського апеляційного суду від 07 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено, а рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про залишення позову без задоволення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На вказану постанову апеляційного суду ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_2 подала касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року постанову Харківського апеляційного суду від 07 червня 2019 року скасовано і справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 березня 2021 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом учасників справи.

23 червня 2021 року до суду апеляційного інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому вона просила призначити у справі судово-психологічну експертизу, посилаючись на те, що для визначення розміру нанесеної їй моральної шкоди з психологічної точки зору необхідні спеціальні знання.

На вирішення експертизи просила поставити наступні питання:

Чи була ситуація, що пов`язана зі спором ОСОБА_1 з ПАТ КБ «ПриватБанк», психотравмуючою для ОСОБА_1 ?

Яка інтенсивність та тривалість психотравмуючого впливу зазначеної ситуації ?

Якщо дана ситуація була психотравмуючою, то чи нанесено ОСОБА_1 внаслідок зазначеного моральна шкода, з психологічної точки зору ?

Якщо так, то який можливий розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_1 моральної шкоди з психологічної точки зору ?

Колегія суддів, обговоривши заявлене клопотання, вважає, що воно задоволенню не підлягає.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Відповідно до п. п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» звернута увага судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків. Вказано на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Таким чином, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів встановила, що таке клопотання в суді першої інстанції позивачем не заявлялося.

При цьому, відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказів неможливості заявлення даного клопотання в суді першої інстанції, або ж необгрунтованої відмови в його задоволенні судом першої інстанції, позивачем не надано.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.103, 104 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судово-психологічної експертизи залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.Ю. Тичкова

С.С. Кругова