ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/1005/21
Провадження № 22-ц/4820/1642/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року (суддя Луговий О.М.) та на додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2021 року (суддя Луговий О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 25 травня 2019 року між нею та відповідачем було укладено шлюб.

Від вказаного шлюбу сторони мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відповідачем стосунки погіршились, виникають постійні сварки, оскільки останній не цікавився дитиною, не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини.

На час звернення до суду із позовом шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, а позивачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу.

Після припинення стосунків із відповідачем дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а точніше на утриманні її родичів, оскільки позивач не має джерела доходів. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини, оскільки він є працездатним, має нерухоме майно та отримує великий дохід, оскільки працює моряком.

Крім того, позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, на теперішній час не отримує доходів, перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача.

У зв`язку з цим позивач, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 18000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, та кошти на утримання дружини у розмірі 3000 грн. до досягнення дитиною 3-х років.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 15 квітня 2021 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 15 квітня 2021 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В частині стягнення аліментів допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Додатковим рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та 660 грн. витрат на переклад трудових контрактів моряка.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду від 19 серпня 2021 року, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає встановленим судом обставинам справи, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Посилається на те, що дані про те, що відповідач має на утриманні діда та бабу, надає їм допомогу, а також інші обставини, які впливають на розмір аліментів, суду не надано. Докази, наявні у справі, вказують на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти.

Вважає незаконним висновки суду про стягнення лише 5000 грн. щомісяця.

Апелянт вказує на те, що судом визнано встановленими та доведеними всі істотні обставини, які вказують на можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі без значного впливу на рівень матеріального забезпечення відповідача, а саме його працевлаштування та високий дохід тощо. Має значення саме спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі та відсутність тих обставин, які б не давали йому змоги сплачувати аліменти та при цьому погіршували б його матеріальне становище.

Щодо розміру аліментів на утримання дружини, ОСОБА_1 зазначає, що таке право має дружина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на отримання аліментів належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Аліменти у розмірі 1000 грн. є дуже малою сумою, за яку матері необхідно прожити цілий місяць.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2021 року, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його змінити та стягнути на її користь з ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, у розмірі 822 грн.

Вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим.

Посилається на те, що суд має виходити із встановленого у самому договорі про надання правничої допомоги розміру та/або порядку обчислення таких витрат (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

Апелянт зазначає, що її вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат на поштові відправлення запитів адвоката та поштової кореспонденції до суду та сторонам підлягають задоволенню, оскільки такі витрати відповідно до ст. 133 ЦПК України відносяться до судових витрат та понесені у зв`язку зі збиранням доказів по справі та направленням процесуальних документів сторонам. Отже, загальна сума судових витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду, становить 822 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду від 19 серпня 2021 року, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн. на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вважає, що ухвалюючи рішення, суд не врахував положення ст. 263 ЦПК України, ст. ст. 182, 184 СК України, не врахував наявні істотні обставини, що мають братись судом до уваги при ухваленні рішення, судом порушено норми матеріального та процесуального права, рішення ухвалено на підставі недопустимих доказів, має місце однобічність розгляду справи.

Посилається на те, що відсутні докази витрат на дитину, розмір, необхідність, розрахунок необхідних аліментів на утримання дитини тощо. Незрозуміло, скільки в дійсності коштів позивач витрачає на дитину щомісячно. Позов та рішення ґрунтується виключно на припущеннях.

Щодо неналежності доказів, ОСОБА_2 зазначає, що переклад нібито контрактів зроблено з порушенням вимог закону, а саме не завірений нотаріусом підпис перекладача, а тому переклад копії, навіть не оригіналів, що долучений адвокатом, не є належним доказом. Судом проігноровано наявність іноземного елемента.

Копії контрактів не свідчать про отримання апелянтом будь-яких доходів, коштів, а рух коштів по банківському рахунку взагалі не підтверджує отримання коштів за укладеними контактами, відтак, хибним є висновок суду про матеріальний стан, який дозволить відповідачу сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн. на дитину та 1000 грн. на утримання дружини щомісяця.

Як зазначено в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 встав на облік до центру зайнятості.

Судом проігноровано пандемію «COVID-19», яка викликала економічну кризу в країні, станом на сьогодні фактично неможливо знайти роботу, яка дозволила б сплачувати аліменти у розмірі 6000 грн. щомісяця.

Крім того, апелянт утримує та надає допомогу бабусі, яка є пенсіонеркою та інвалідом, та дідусю-пенсіонеру.

Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, ОСОБА_2 відмічає, що закон пов`язує можливість стягнення грошового утримання на дружину з чоловіка лише у випадку, якщо чоловік може таке утримання надавати. Отримуючи в середньому 5000-6000 грн. на місяць, відповідач неспроможний надавати таку допомогу.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2021 року, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на оплату правничої допомоги у повному обсязі.

Вважає, що суд ухвалив незаконне та несправедливе рішення, порушив норми матеріального та процесуального права, безпідставно стягнув витрати на правничу допомогу, не з`ясувавши обставини справи, не взяв до уваги складність справи, судом проігноровано клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу тощо.

Посилається на те, що докази оплати позивачем послуг адвоката у розмірі 10 000 грн. відсутні.

В квитанції про оплату перекладу не зазначено, що саме було перекладено і документи, що мають відношення саме до цієї справи, в квитанції відсутня кількість символів документу, тому невідомо, що саме перекладав адвокат.

Переклад документів зроблено з порушенням вимог закону, а саме не завірений нотаріусом підпис перекладача, відтак, такий переклад належним та допустимим доказом бути не може.

За доводами апеляційної скарги на додаткове рішення стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. не відповідає вимогам закону, справедливості, адекватності, є завищеними.

В матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд не з`ясував, чи пов`язані такі витрати з розглядом справи, чи є заявлений розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення для сторін, та результат вирішення спору. Час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги та обсяг його послуг - невідомі.

У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення суду ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення як безпідставну та необґрунтовану.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 21 000 грн. на місяць, при цьому перебуваючи на обліку в центрі зайнятості.

Розрахунку витрат на дитину на місяць ОСОБА_1 не надає.

Інформація про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, не відповідає дійсності.

У відзиві ОСОБА_2 звертає увагу апеляційного суду на те, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, відтак, не мають братись до уваги розрахунки, зроблені представником позивача, про те, що відповідач щомісячно отримує по 7000 доларів доходу.

Посилання представника позивача на судову практику не має відношення до даної справи та не заслуговує на увагу під час розгляду апеляційної скарги, оскільки справи різні за наявністю доказів, позицією сторін, станом здоров`я дітей.

Відповідач наголошує, що переклад документів зроблено з порушенням вимог закону.

Як зазначає ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вводить суд в оману, оскільки за відсутності коштів вона не могла би здійснювати витрати на адвоката у зазначеному розмірі.

Відповідач просить звільнити його від сплати витрат на адвоката через незадовільний матеріальний стан, справа є елементарною, участь в судових засіданнях не потрібна, розрахунки правничої допомоги необґрунтовані, гонорар завищений.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду від 19 серпня 2021 року ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення.

З приводу доводів апеляційної скарги, що позивачем не надано доказів витрат на дитину на місяць, ОСОБА_1 зазначає, що значення має саме спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі та відсутність тих обставин, які б не давали йому змоги сплачувати аліменти у заявленому розмірі та при цьому погіршували б його матеріальне становище.

У справах про стягнення аліментів на утримання дитини не вимагається від того з батьків, з ким постійно проживає дитина, та який звернувся до суду з позовом, надавати будь-які докази та розрахунки витрат на дитину щомісячно.

Крім того, витрати на дитину не обмежуються лише одягом, їжею та засобами гігієни.

Позивач довела можливість відповідача сплачувати аліменти на дитину у заявленому позивачем розмірі, наданою інформацією на виконання ухвали суду про витребування доказів з Державної служби морського та річкового транспорту України та ТОВ «ЕМ ЕС СІ КРЮІНГ СЕРВІСЕС».

Посилання ОСОБА_2 , що судом не було враховано наявність іноземного елемента, до уваги братись не може, дана справа не має жодної ознаки іноземного елемента та регулюється виключно українським правопорядком. Положення ЦПК України в частині доказів та доказування не містять вимог щодо обов`язковості долучення до справи саме нотаріально завірених перекладів документів з іноземної мови на українську. Відповідач, в свою чергу, не надав доказів, які б ставили під сумнів надані позивачем переклади документів.

Безпідставними позивач вважає твердження ОСОБА_2 про переклад саме копій трудових контрактів моряка, а не їх оригіналів, адже дані копії було надано крюїнговою компанією на виконання ухвали суду про витребування доказів. Крім того, питання дійсності трудових контрактів моряка не ставиться.

Трудовими контрактами моряка встановлена його заробітна плата та розмір отриманого доходу.

Фактично позивач просить стягнути аліменти на дитину, а також на її утримання у розмірі меншому, ніж передбачено законом (25% від доходу).

Виписка про рух коштів по банківській карті свідчить про те, що за період з 23.04.2020 по 14.06.2021 по рахунку відповідача проведено транзакцій на суму 115 195,57 грн., що свідчить про те, що відповідач є працездатним та працевлаштованим.

Відповідачем не спростовано доводів позивача щодо спроможності ним сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Крім того, мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

Безпідставними є доводи апеляції ОСОБА_2 про неможливість ним сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про протилежне.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення від 9 вересня 2021 року ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення.

Зазначає, що додатковою угодою №1 від 05.04.2021, що є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги №14/21 від 05.04.2021, укладеним між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Ю-РАЙТ», сторони визначили гонорар у розмірі 10 000 грн. У переліку наданих адвокатом послуг не вбачається жодної послуги, яка б не мала значення для справи, усі види робіт відповідають критерію необхідності та розумності.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Щодо сумнівності доказу судових витрат щодо перекладу контрактів моряка, ОСОБА_1 вказує на те, що переклад контрактів моряка було здійснено Бюро перекладів «Слово», він посвідчений печаткою самого Бюро та ФОПа ОСОБА_4 . Переклад трьох контрактів здійснено 10.08.2021 та сплачено наступного дня 11.08.2021. В квитанції до прибуткового касового ордера не вимагається зазначати, які саме документи було перекладено та до якої справи вони відносяться.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, відзивами на них, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі- СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет в України на 2021 рік» передбачено, що прожитковий мінімуму на дитину у віці до 6 років становить: з 1 січня - 1921 грн., з 1 липня - 2013 грн., з 1 грудня - 2100 грн.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Ст. 77 СК України визначено способи надання утримання одному з подружжя, так утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Якщо платник аліментів виїжджає на постійне місце проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти можуть бути сплачені наперед за час, визначений домовленістю подружжя, а у разі спору - за рішенням суду.

Ч. 1 ст. 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Ч. 3 вказаної норми передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, становлять ті оплатні дії, які передбачені цивільно-процесуальних кодексом.

Ч. 4 ст. 137 ЦПК України, визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими,а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 01.09.2020 року у справі № 640/6209/19.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №815/4300/17 та від 11.04.2018 у справі №814/698/16 надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 25 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, складено актовий запис № 614 (т. 1 а. с. 21).

Від даного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1696, складений Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (т. 1 а. с. 22).

Малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Дані про те, що відповідач має на утриманні діда та бабу та надає їм допомогу, інші істотні обставини, які впливають на розмір аліментів, суду стороною відповідача не надано.

Представлені докази, (виписка з рахунку відповідача, трудовий контракт моряка) вказують на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, періодично працює моряком, має дійсне посвідчення моряка, вказані обставини відповідачем не спростовані (т. 1 а. 217-225,232-237).

31 серпня 2021 року до суду ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення у справі додаткового рішення, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути на її користь з ОСОБА_2 судові витрати за надання правової (правничої) допомоги в розмірі 10 000 грн. та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду у розмірі 822 грн. (т. 2. а. с. 1-16).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу до суду надано договір про надання правової допомоги №14/21 від 05.04.2021, додаткову угоду №1 від 05.04.2021, акт приймання - здачі наданих послуг від 20.08.2021, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 87 від 11.08.2021, підстава: послуги перекладу, а також позивачем зазначено (орієнтовний) розрахунок судових витрат (т. 2 а. с. 7-10, 14).

ОСОБА_2 подав свої заперечення проти заяви про стягнення судових витрат (т. 2 а. с. 20-21).

Частково задовольняючи позов в частині стягнення аліментів на дитину, суд виходив з того, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини.

Врахувавши, матеріальне становище відповідача та потреби малолітньої дитини, положення ст. 182 СК України, з урахуванням закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, з урахуванням інтересів дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 2021 рік, який постійно збільшується, а також те, що прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд ввизнав можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, з дня пред`явлення позову, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вказана сума є достатньою для утримання одним із батьків для гармонійного та всебічного розвитку дитини.

Суд взяв до уваги, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження потреби саме дитини, на утримання якої такі аліменти мають стягуватися, у доцільності стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі, адже головнішою причиною призначення аліментів є потреба в них саме дитини.

Частково задовольняючи позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, матеріальне становище позивача, яка не має змоги працювати і утримувати себе самостійно, а також інші обставини, що мають істотне значення, що відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, достатніх та належних доказів протилежного суду не надано. За висновками суду відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення з цим позовом до суду та до досягнення дитиною трирічного віку.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, місцевий суд виходив з того, що заявлені до відшкодування позивачем витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із предметом позову складністю цієї справи, яка є незначною, наданий адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому вони підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача поштових витрат на відправлення адвокатських запитів та поштової кореспонденції до суду та сторонам, за висновками суду задоволенню не підлягають, оскільки такі витрати, у відповідності до ст. 133 ЦПК України, до судових витрат не відносяться.

З такими висновками погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Доводи ОСОБА_1 , що судом визнано встановленими та доведеними всі істотні обставини, які вказують на можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі без значного впливу на рівень матеріального забезпечення відповідача, і що має значення саме спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі та відсутність тих обставин, які б не давали йому змоги сплачувати аліменти та при цьому погіршували б його матеріальне становище, є безпідставними та на висновки суду не впливають. Суд оцінив докази у їх сукупності та надав їм оцінку відповідно до ст. 89 ЦПК України.

Не можуть бути підставою для задоволення позову в повному обсязі в частині стягнення аліментів на утримання дружини доводи апелянта, що таке право вона має, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Вірними є твердження ОСОБА_1 , що подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на отримання аліментів належить дружині-матері незалежно від цієї обставини, що наявність у відповідача на утриманні діда та бабу не впливає на його можливість сплачувати аліменти у заявлених нею розмірах. Проте, це не є достатньою підставою для задоволення позову в повному обсязі. Крім того, зазначені обставини приймаються судом для оцінки підставності вимог позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 при оскарженні додаткового рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2021 року про те, що суд має виходити із встановленого у самому договорі про надання правничої допомоги розміру та/або порядку обчислення таких витрат, до уваги апеляційним судом не береться. Як зазначалось вище, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача судових витрат на поштові відправлення запитів адвоката та поштової кореспонденції до суду та сторонам, то такі витрати не є судовими витратами.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на рішення суду від 19 серпня 2021 року про те, що відсутні докази витрат на дитину, розмір, необхідність, розрахунок необхідних аліментів на утримання дитини, і що незрозуміло, скільки в дійсності коштів позивач витрачає на дитину щомісячно, є безпідставними. Звернення до суду ОСОБА_1 з позовом та відповідними позовними вимогами у даній справі не вимагає доказування в частині витрат на дитину щомісяця. Сплату аліментів на дитину прямо передбачено та закріплено у СК України. Відсутність таких розрахунків відмовою у задоволенні позову бути не може.

Необгрунтованими є твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що переклад нібито контрактів зроблено з порушенням вимог закону, а саме не завірений нотаріусом підпис перекладача, відтак переклад копії, навіть не оригіналів, не є належним доказом. Квитанція про вартість виконаного перекладу є належним доказом на підтвердження понесених судових витрат позивачем. Відповідач не надав належної рецензії зазначеного документу з висновком про невірність перекладу.

Не беруться до уваги судом апеляційної інстанції аргументи ОСОБА_2 про те, що судом проігноровано наявність іноземного елемента. Враховуючи статус сторін, їх місце реєстрації, інші обставини справи, слід дійти висновку, що дана справа жодних ознак іноземного елемента не має.

Посилання ОСОБА_2 , що копії контрактів не свідчать про отримання ним будь-яких доходів, коштів, а рух коштів по банківському рахунку взагалі не підтверджує отримання коштів за укладеними контактами, тому хибним є висновок суду про матеріальний стан, який дозволить відповідачу сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн. на дитину та 1000 грн. на утримання дружини щомісяця, на висновки суду не впливають. Суд першої інстанції, оцінивши зібрані у справі докази, врахувавши умови контракту відповідача, дійшов до обґрунтованих висновків про задоволення позову частково. Відповідач не спростував, що він працевлаштований і отримує заробітну плату належними доказами.

Те, що відповідач встав на облік до центру зайнятості, не спростовує наявність контракту та отримання відповідачем доходів.

Необґрунтованими є твердження відповідача, що судом проігноровано пандемію «COVID-19», яка викликала економічну кризу в країні, і станом на сьогодні фактично неможливо знайти роботу, яка дозволила б сплачувати аліменти у розмірі 6000 грн. щомісяця. Зазначене не може бути підставою для звільнення від обов`язку батьків в утриманні дитини чи зменшенні розміру аліментів на її утримання. Відповідно до ст. 192 СК України платник аліментів може ставити питання про зменшення розміру аліментів.

Посилання ОСОБА_2 , що він утримує та надає допомогу бабусі, яка є пенсіонеркою та інвалідом, та дідусю-пенсіонеру, є безпідставним та жодними доказами не доведено. Крім того, зазначені особи отримують пенсійні виплати.

Безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи є доводи відповідача щодо безпідставності стягнення аліментів на утримання дружини, що закон пов`язує можливість стягнення грошового утримання на дружину з чоловіка лише у випадку, якщо чоловік може таке утримання надавати. Здатність відповідача утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років доведено у суді першої інстанції та має виконуватись в силу ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі при оскарженні додаткового рішення суду від 9 вересня 2021 року, що докази оплати позивачем послуг адвоката у розмірі 10 000 грн. відсутні, висновків суду не спростовує. Надання адвокатських послуг позивачу доведена та врахована місцевим судом, який стягнув з відповідача витрати на правничу допомогу частково. Відмова у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі суперечила б наявним у справі доказам участі адвоката як представника позивача, обсягу виконаних ним робіт, послуг у суді першої інстанції.

Твердження ОСОБА_2 про те, що в квитанції про сплату перекладу не зазначено, що саме було перекладено і документи, що мають відношення саме до цієї справи, в квитанції відсутня кількість символів документу, тому невідомо, що саме перекладав адвокат, є безпідставними. Квитанція про оплату вартості перекладу засвідчено печаткою Бюро перекладу, натомість відповідачем не спростована.

Безпідставними є доводи апелянта, що переклад документів зроблено з порушенням вимог закону, а саме не завірений нотаріусом підпис перекладача.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката Фомічова І.О. у розмірі 5000 грн., які частково задовольнив суд, не є завищеним.

Аргументи ОСОБА_2 , що в матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, спростовується матеріалами справи.

Не спростовують висновків суду та є безпідставними посилання ОСОБА_2 , що суд не з`ясував, чи пов`язані витрати на правову допомогу з розглядом справи, чи є заявлений розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення для сторін, та результат вирішення спору, час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги та обсяг його послуг - невідомі. У рішенні суд першої інстанції надав оцінку доказам та мотивував прийняте рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Місцевим судом встановлено обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, встановлено характер спірних правовідносин, досліджено докази та пояснення сторін. Судом застосована правова норма, що підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду у рішеннях як від 19 серпня , так і від 9 вересня 2021 року відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Аргументи апеляційних скарг сторін не дають підстав для висновку про їх обґрунтованість, а стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року та на додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року та додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 9 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк