печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2021 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань - Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛЕРАС» про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-231/10 за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив здійснити заміну сторони стягувача у вказаній справі на підставі укладеного 14 квітня 2021 року між ним та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», до якого попередньо право вимоги перейшло від ПАТ «Дельта банк» за договором купівлі-продажу прав від 06 лютого 2020 року про відступлення прав вимоги № 2154/К, а до останнього від ПАТ «Кредитпромбанк» за договором купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року.

04 червня 2021 року представником ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» подано до суду заяву про розгляд заяви ТОВ «Галерас», з яким було укладено договір № 07/21 про відступлення права вимоги, за відсутності представника учасника.

11 червня 2021 року до суду надійшли заяви про розгляд справи за відсутності представника заявника, боржників та їхніх представників.

У судове засідання учасники розгляду не з`явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, будь-які інші заяви з процесуальних питань або по суті до суду не надходили.

Згідно з частиною третьою ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За приписами частини першої статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено розділом VI ЦПК України.

12 квітня 2010 року заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 2-231/10 задоволено позов ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №49.28/2/06-1 від 09 серпня 2006 року та договором поруки № 49.28.2/І166/06 від 09 серпня 2006 року у розмірі 318 527, 20 доларів США, 1 700, 00 грн у відшкодування судового збору та 30, 00 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором № 49.28/2/06-1 від 09 серпня 2006 року, за яким право вимоги перейшло до ПАТ «Дельта банк».

06 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» укладено договір про відступлення права вимоги № 2154/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В., номер у реєстрі 33, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» набуло право вимоги за кредитним договором № 49.28/2/06-1 від 09 серпня 2006 року.

14 квітня 2021 року ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» уклало з ТОВ «ГАЛЕРАС» договір № 07/21 про відступлення права вимоги. Відповідно до п. 1.1 договору №07/21 ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» відступило (передало) ТОВ «ГАЛЕРАС» право грошової вимоги за кредитним договором № 49.28/2/06-1 від 09 серпня 2006 року.

Відповідно до п.п. 2.1, 4.1 договору №07/21 відступлені права вважаються переданими з моменту сплати ціни договору в обсязі та в строк, передбачений цим договором на підтвердження чого сторонами укладається акт приймання-передачі відступлених прав.

Відповідно до п. 3.1 договору № 07/21 ціна договору складає 1 405 000, 00 грн, що еквівалентна 50 000, 00 доларів США.

14 квітня 2021 року ТОВ «ГАЛЕРАС» на виконання умов договору № 07/21 сплатило ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» грошові кошти в розмірі 1 405 000, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3 від 14 квітня 2021 року.

ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» відповідно до акту приймання-передачі документів від 14 квітня 2021 року (додаток № 2 до договору № 07/21) у зв`язку з відступленням права вимоги передало ТОВ «ГАЛЕРАС» документи відповідно до переліку, зазначеному в даному акті.

Тобто, новим кредитором за кредитним договором № 49.28/2/06-1 від 09 серпня 2006 року наразі є ТОВ «ГАЛЕРАС» (, адреса: 03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, 56).

На примусовому виконанні Звенигородського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист №2-23/10, виданий Печерським районним судом м. Києва (виконавче провадження №49780678). Наразі судове рішення не виконане, заборгованість перед стягувачем не погашена.

Без заміни стягувана у виконавчому провадженні ТОВ «ГАЛЕРАС» позбавлене процесуальної можливості вчиняти будь-які дії, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Відповідно до пункту частини першої ст. 512 Цивільного кодексу України, передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 Цивільного кодексу України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до частини першої ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 Цивільного кодексу України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 Цивільного кодексу України можна зробити однозначний та цілком логічний висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора.

Відповідно до частини першої ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у постанові № 753/1415/16-ц від 02 жовтня 2019 року, відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору та відбувається шляхом укладення договору.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що існують підстави, передбачені законом, для задоволення заяви та заміни сторони стягувача його правонаступником.

Керуючись ст.ст. 1-20, 352, 353, 442, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Галерас» (, адреса: 03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 56) за правом вимоги до боржників за кредитним договором № 49.28/2/06-1 від 09 серпня 2006 року і договором поруки: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 )

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. В. Вовк