Дата документу 11.10.2021
Справа № 334/5816/21
Провадження № 2/334/3574/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Добрєва М.В.,

при секретарі Череп М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району (орган опіки та піклування) про визнання осіб такими , що втратили право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 листопада 2007 року ( справ № 2-4916/2007), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 255244689 від 05.05.2021 року.

В належному позивачці будинку зареєстровані відповідачі - онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідачі в належному будинку не проживають з 2016 року. Ніяких речей відповідачів в житловому будинку АДРЕСА_1 немає. Відповідачі разом з дитиною ще в 2016 році виїхали на постійне місце проживання до Росії. Де вони мешкають на теперішній час позивачці не відомо.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі повідомлені про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу їх реєстрації. Відповідачі відзиву на позов у встановлені судом строки не подали, причини неявки суду не повідомили, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не звертались, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином,що підтверджується матеріалами справи.

Третя особа в судове засідання не з`явилась.

Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст.279, 280 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28 листопада 2007 року (справа № 2-4916/2007, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 255244689 від 05.05.2021 року.( а.с.11,12).

У будинку АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання: онук позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідачі в належному позивачці будинку не проживають з 2016 року. Ніяких речей відповідачів в житловому будинку АДРЕСА_1 немає. Відповідачі разом з дитинлю ще в 2016 році виїхали на постійне місце проживання до Росії.

Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 405 ЦК України лише члені сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим, власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як роз`яснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав.

Судом встановлено, що реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності на житловий будинок. В даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у зв`язку із відсутністю у житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, не суперечить вимогам чинного законодавства.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 81, 259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими , що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Добрєв М. В.