Справа № 541/1387/21
Номер провадження 2/541/682/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 липня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого - судді Ситник О.В., за участю секретаря Калініченко Л.О. , розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в місті Миргород Полтавської області, цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

11 червня 2021 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області звернулася представник ОСОБА_1 -адвокат Долженко Оксана Миколаївна.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину вона є власницею будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку також зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який доводиться онуком позивачу. Відповідач без поважних причин не проживає в зазначеному будинку більше одного року. Реєстрація відповідача у зазначеному будинку залишалася формальною, речей та майна, належного йому в будинку немає. Через наявність формальної реєстрації відповідача позивачка вимушена платити додаткові кошти за нього по комунальних платежах, а також не може розпорядитись своїм майном, чим порушуються її права. Вже декілька років позивачка не спілкується з відповідачем оскільки, місце знаходження його їй невідоме, засоби зв`язку також не відомі, тому добровільно зняти його з реєстрації вона не має можливості. Відповідач не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України немає. Наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, як власника, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник- адвокат Долженко О. М., що діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а. с. 10) не з`явились, надали до суду заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі (а. с. 22, 23).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явився, без пояснення причини неявки, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 та ч. 11 ст.128 ЦПК України, відзиву чи будь яких заперечень а також заяв про розгляд справи за його присутності не подав.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є одноособовим власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Її право власності підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину по заповіту № 2-2521, виданого 16.12.2002 року державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори Смагою Л.М. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 259701029 від 03.06.2021 року (а.с. 6, 7). За даною адресою зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області № 06-34/1850 від 22.02.2019 та актом підтвердження фактичного місця проживання особи (осіб) від 28.05.2021 року (а.с. 8, 9).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірного житлового будинку з 10.06.2015 року, тобто понад 6 років, чим створює позивачу перешкоди в користування ним. Приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а відповідач, будучи зареєстрованим у вказаному будинку, але фактично не проживаючи у ньому, перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов ОСОБА_1 та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Керуючись статтями ст. 150 Житлового кодексу УРСР, статтями 317, 319, 321,383, 391, 405 ЦК України, статтями 4, 12, 13, 62, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Кірсанов Тамбовської області, Росія, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП не встановлено) таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. п. 15 п. 1 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка міста Кірсанов Тамбовської області, Росія, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не встановлено.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. В. Ситник