ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/3225/20
Провадження № 22-ц/4820/1179/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання - Дубова М.В.,

з участю відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року, суддя Кутасевич О.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначив, що на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду від 03.04.2009 року з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що його було звільнено з роботи, на його утриманні перебуває малолітня дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в січні 2020 року він зареєстрував шлюб з іншою жінкою, надає матеріальну допомогу матері, яка досягла пенсійного віку, просив суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів з 1/4 частки всіх видів заробітку до 1/7 частки всіх його доходів на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20.05.2021 року позов задоволено частково, зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.03.2009 року з 1/4 частини на 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування доводів скарги апелянт зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, таким що прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи.

Вказав, що судом не враховано зміни в його сімейному та майновому стані, пов`язані з народженням дитини, реєстрацією шлюбу, звільненням з роботи та необхідністю утримувати непрацездатну матір.

В судове засідання апелянт не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечила, підтримала рішення суду першої інстанції.

Дослідивши докази у справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги колегія суддів доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народився спільний син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.03.2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з реєстрацією шлюбу 11.02.2018 року ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги частково в даній справі суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, сімейне та матеріальне становище платника аліментів змінилося у зв`язку з народженням дитини в 2011 році, реєстрацією шлюбу в січні 2020 року, а також у зв`язку зі звільненням з роботи в березні 2020 року.

Провівши оцінку доказів суд прийшов до обґрунтованого висновку, що розмір аліментів, які стягуються з позивача, необхідно зменшити з 1/4 частки до 1/5 частки всіх видів доходів на кожну дитину.

Висновки суду першої інстанції є обґрунтованими з огляду на наступне.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 150, 180 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Такі ж роз`яснення містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пред`являючи позов про зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 всупереч положенням ст. 81 ЦПК України, не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у нього суттєво погіршився матеріальний стан чи змінився сімейний стан або погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим розмір стягуваних аліментів необхідно зменшити до 1/7 частини.

Посилання апелянта на те, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки відповідних доказів здійснення фінансових витрат на утримання матері та їх розмір позивачем до суду не надано. В той же час сам по собі факт непрацездатності матері, призначення їй пенсії за віком та наявність захворювань не є тією підставою, передбаченою ст. 192 СК України для зменшення розміру аліментів до визначеного позивачем у позовній заяві.

Крім того, суд правильно зауважив, що у матері ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , є інші діти, які також зобов`язані надавати їй матеріальну допомогу.

Необхідно врахувати також, що ОСОБА_1 є молодою, здоровою та працездатною особою, відомостей щодо взяття його на облік органом, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції як особи, яка шукає роботу, справа не містить. Зменшення розміру аліментів призведе до неналежного матеріального забезпечення сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суперечитиме його інтересам.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 0712.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54).

З огляду на встановлені вище обставини справи висновок суду першої інстанції про наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів до розміру 1/5 частки з усіх видів доходу позивача є обґрунтованим.

Суд першої інстанції при розгляді справи повно встановив обставини справи, надав належну оцінку доказам, внаслідок чого ухвалив обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 серпня 2021 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко