Справа № 415/4890/17
Провадження № 2/415/357/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до п.п.1.1 та 1.3 кредитного банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 96 000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20,5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надавався строком на 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 14.08.2032 року на придбання квартири.

Відповідно п.1.5 -1.6.1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується щомісячно не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 401,67 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за Кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань.

Відповідно п.п. 4.3.1, 4.3.5 кредитного договору відповідач 1 зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язання, що випливають з цього договору.

Відповідно до п.4.2.1, 4.2.2 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту, нарахованих процентів та інших платежів, що належить до сплати за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку.

В якості забезпечення ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 36_165 від 15.08.2012 року з ОСОБА_2 ( надалі поручитель, відповідач 2) За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником та зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором по зобов`язаннях за кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання за кредитним договором не будуть виконані повністю.

Станом на 08.08.2017 року існує заборгованість за кредитним договором № 36_165 від 15.08.2012 року, яка складає 104 024,71 грн. у тому числі: борг за кредитом у розмірі - 56 141,29 грн.; відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 р. по 07.08.2017 р. в розмірі 35 717,93 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по червень 2017 за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в сумі 10 548,92 грн.; сума 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.08.2014 року по 07.08.2017 року в розмірі 1 616,57 грн.

На підставі викладеного, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість у розмірі 104024,71 грн. за кредитним договором № 36_165 від 15.08.2012 року та судові витрати.

Після збільшення позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором про іпотечний кредит №36_165 від 15.08.2012 року станом на 03.06.2020 року у сумі 108429,29 грн. та судові витрати.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

18.03.2020 року ухвалою суду справу № 415/9219/19 було призначено до розгляду після скасування заочного рішення суду.

26.06.2020 року позивач надав заяву про збільшення позовних вимог.

09.07.2021 року позивач надав клопотання, в якому просив справу розглядати без участі представника позивача. Позов підтримав, просив задовольнити повністю.

13.10.2021 року ОСОБА_2 надала письмове клопотання, в якому просила розглядати справу без її участі, просила відмовити в повному обсязі в задоволенні позову з підстав, викладених в заяві про перегляд заочного рішення.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі внаслідок не виконання належним чином умови кредитного договору допустили утворення заборгованості за кредитом.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без участі їхнього представника, на позовних вимогах наполягають, проти заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій просила судове засідання провести без її участі, позов не визнала, просила відмовити повністю з підстав зазначених у заяву про перегляд заочного рішення. В цій заяві зазначила, що відповідно до договору поруки № 36_165 від 15.08.2012 року, а саме п. 5.4. встановлено, що строк позовної давності встановлено сторонами у три роки.

Останній платіж позичальником ОСОБА_1 , було зроблено наприкінці червня 2014 року, та надалі останній перестав виконувати свої зобов`язання та сплачувати встановлені договором періодичні платежі.

Схожі правовідносини щодо стягнення заборгованості з поручителів були предметом правової позиції Верховного Суду, згідно якої встановлено:

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, виходячи з положень першого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом трьох років з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Враховуючи, що останній платіж був зроблений позичальником - в червні 2014 року, а вже у липні 2014 року позичальником свої зобов`язання не виконувались, вважаю, що право вимоги до мене як до поручителя за кредитним договором виникло у позивача після спливу останнього робочого дня липня місяця. Тобто позивач повинен був звернутися до суду не пізніше 01.08.2017 року.

Таким чином, вважає, що станом на 01.08.2017 року, має місце закінчення строку, установленого договором поруки, так як сплив трирічний строк від дня настання строку чергового платежу за договором. За таких умов договір поруки припиняє свою дію, так як кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управлінні АТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 36_165 від 15.08.2012 року, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 96 000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20,5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надавався строком на 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 14.08.2032 року на придбання квартири.

В якості забезпечення ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 36_165 від 15.08.2012 року з ОСОБА_2 ( надалі поручитель, відповідач 2) За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником та зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором по зобов`язаннях за кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання за кредитним договором не будуть виконані повністю.

Відповідно до п. 5.4 договору поруки сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов`язань поручителя (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами кредитного договору та цього договору доповнено.

Станом на 03.06.2020 року існує заборгованість за кредитним договором № 36_165 від 15.08.2012 року. Відповідач у повному обсязі не виконує умови кредитного договору, не повертає кредит у встановлені строки, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягнувши у солідарному порядку з відповідачів заборгованість в сумі 108429,29 грн., у тому числі: борг за кредитом у розмірі - 56 141,29 грн.; відсотки за користування кредитом з 31.07.2015 по 08.01.2018 р. в розмірі 28119,45 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по травень 2020 рокуза прострочення сплати відсотків за користування кредитом в сумі 19672,69 грн.; сума 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.08.2014 року по 03.06.2020 року в розмірі 4495,86 грн.

Мотивувальна частина

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання.

Відповідно до пункту 4.1 договору поруки від 15.08.2012 року порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за договором про іпотечний кредит.

Відповідно до пункту 4.2 договору поруки від 15.08.2012 року сторони визначили, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.4 цього договору, не пред`явить вимоги до поручителя.

Судом було встановлено, що банк відповідно до пункту 3.4 договору про іпотечних кредит № 36_165 від 15.08.2012 року та статті 1050 ЦК України реалізував своє право пред`явити досудову вимогу про дострокове повернення кредиту, шляхом направлення 20.03.2017 року відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги негайно сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором у розмірі 86814,20 грн.. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги.

Таким чином, суд доходить до висновку про те, що строк дії основного зобов`язання за спірним кредитним договором було змінено банком, шляхом пред`явлення вказаної досудової вимоги.

Так, судом було встановлено, що вказану досудову вимогу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не отримали. Трирічний строк, передбачений п. 5.4 за договором поруки слід відраховувати з для отримання вимоги дострокового погашення боргу від 20.03.2017 року.

Судом встановлено дату спливу трирічного строку, визначеного частиною четвертою статті 559 ЦК України, яку слід відраховувати з дати вимоги дострокового погашення боргу.

З даним позовом до суду банк звернувся 21.08.2017 року, тобто без пропуску трирічного строку на пред`явлення позову до поручителя. За вказаних обставин, порука ОСОБА_2 не припинилась на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена в Постанові ВС від 28.04.2021 року у справі №569/1706/16 (провадження № 61-1908св20).

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 36_165 від 15.08.2012 року знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим суд вважає, що позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 був укладений Договір про іпотечний кредит № 36_165 від 15.08.2012 року підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №170846266 від 11.08.2017 року про сплату судового збору в сумі 1600,00 грн., платіжним дорученням № від 15.06.2020 р. про сплату судового збору в сумі 502 грн.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн. не в солідарному порядку, як зазначає у своєму позові позивач, що не передбачено нормами діючого ЦПК України, а в рівних долях з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 559, 610, 625, 626, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованість за Кредитним договором № 36_165 від 15.08.2012р. станом на 03.06.2020 у сумі 108429 (сто вісім тисяч чотириста двадцять дев`ять) грн. 29 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» суму судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.. 00 коп. в рівних долях по 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн. 00 коп. з кожного відповідача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», місцезнаходження якого за адресою: буд. 36, вул. Енергетиків, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, Україна, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання за адресою кв. АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Суддя Ю. О. Калмикова