Справа № 286/2439/20
У Х В А Л А

26.10.2021 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я.В.,

з секретарем Грищенко Н.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Овруч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради Житомирської області, ОСОБА_2 про визнання рішення про передачу у власність земельної ділянки незаконним, визнання свідоцтва про право власності недійсним, скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2020 року ОСОБА_3 , який проживає в с. Словечне, Овруцького району Житомирської області, звернувся з позовом до Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться в м. Овруч по вул. Т. Шевченка, 43, Житомирської області, ОСОБА_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , в якому просить визнати рішення Овруцької міської ради №180 від 21 серпня 2014 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_2 розміром 0,01 га для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер :01:002:0357 (адреса АДРЕСА_2 ) незаконним та скасувати, визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку розміром 0,01 га для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер :01:002:0357, №27089415 від 22.09.2014 року, видане на ім`я ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку розміром 0,01 га для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер :01:002:0357 за ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 31.08.2021 року залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_3 ОСОБА_1 .

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі заперечує, оскільки відповідно до роз`яснень Верховного суду всі земельні спори підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача Овруцької міської ради в підготовче засідання призначене на 29.09.2021 року надала клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 надала заява про проведення підготовчого засідання без її участі, вимоги викладені у поданих до суду заявах по суті та клопотаннях підтримує у повному обсязі. Зазначила, що окрім заяв по суті до суду 19.05.2021 року подано клопотання про закриття провадження у справі, з метою реалізації завдань підготовчого засідання, визначених ст. 189 ЦПК України вважає, що в даному судовому засіданні першочерговому порядку судом повинно розглянутись в казане клопотання із ухваленням за наслідками його розгляду відповідного рішення.

Суд, вирішуючи клопотання ОСОБА_2 , дійшов до наступного висновку.

Так, 19.05.2021 року ОСОБА_2 до суду подано клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що на момент формування та набуття права власності на належну їй земельну ділянку діями, в тому числі спірними рішеннями уповноважених органів державної влади жодних прав та інтересів позивача на землю не порушено. Їх окреме формування і використання жодних земельних прав та інтересів їх власників не порушує і на даний час. Доводи позивача щодо знаходження частини придбаного ним майна на належній їй земельній ділянці спрямовані на захист його майнового, а не земельного права, містять ознаки майнового, а не земельного спору, відтак є предметом іншого судового розгляду. Наведені факти та обставини вказують про відсутність у даній справі предмета спору. Крім того, даний позов спрямований не на захист порушеного позивача права на землю, а на позбавлення її права власності на раніше отриману у встановленому діючим законодавством порядку земельну ділянку, вважає, що обраний позивачем спосіб захисту, передбачений положеннями ст. 152 ЗК України в даному випадку застосуванню не підлягає. У зв`язку з цим не підлягають також врахуванню і роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо порядку розгляду таких правовідносин. Позбавлення її права власності на землю має здійснюватись виключно з підстав, передбачених статтями 140 та 143 ЗК України. Його вирішення містить публічно-правовий характер правовідносин, розгляд має здійснюватись не в порядку цивільного, а в порядку адміністративного судочинства. У зв`язку з відсутністю предмету спору та публічно правовий характер правовідносин вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, зокрема коли розгляд таких справ передбачений Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 19 КАС України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Із аналізу наведених процесуальних норм випливає, що для віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду визначальними є його публічно-правовий характер та суб`єктний склад спірних правовідносин.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ, при вирішенні питань, пов`язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин», судам слід ураховувати роз`яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об`єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з`ясувати, чи є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов`язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб`єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Отже, розгляду адміністративним судам підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Із матеріалів справи слідує, що підставою звернення позивача до суду є його порушене право на частину земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_2 , а враховуючи, що спори, які виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа розглядаються в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 255 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включенні до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Я. В. Кулініч