Єдиний унікальний номер 243/5909/20
Номер провадження 22-ц/804/1305/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий суддя: Мірута О.А.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 по цивільній справі № 243/5909/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Орган опіки та піклування військово цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області, Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2021 року у складі судді Сидоренко І.О.,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

10 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, яка обґрунтована тим, що 09 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від якого сторони мають двох малолітніх дітей дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У січні 2017 року подружні відносини між сторонами були припинені, після чого відповідач почала чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми. На теперішній час відповідач не дає можливості зустрічатися з дітьми, забороняє приходити до них, заборонила дочці спілкуватися з позивачем телефоном.

ОСОБА_2 просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми шляхом встановлення порядку участі у спілкуванні та вихованні дітей, а саме: систематичних зустрічей з дітьми, за попередньою домовленістю з матір`ю дітей та при бажанні дітей: кожного тижня у суботу та неділю з 09 год. до 21 год., кожного тижня робочого дня (понеділок п`ятниця) після відвідування дітьми шкоди з 15 год.00 хв. до 21 год. 00 хв., а також можливість перебування дітей у позивача дома на протязі п`ятниці неділі без повернення в будинок матері (з ночівлею). Спілкування можливе за місцем проживання позивача, на вулиці в школі, на дитячому майданчику, в дитячому кафе та в інших розважальних комплексах для дітей, яка за участю відповідача, за її бажанням, так і без її участі, а також з наданням можливості вивозу дітей на відпочинок до інших населених пунктів в межах України, а також під час літніх канікул на протязі двох тижнів кожного місяця канікул мати можливість спілкування з дітьми та поїздки на відпочинок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,за участю третіх осіб Органу опіки та піклування військово цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області, Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області,про усунення перешкоду спілкуванні з дітьми задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не перешкоджати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , брати участь у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Визначено наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні дітей: - перші та треті вихідні місяця (субота та неділя) з 09 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв.; - другий та четвертий робочий тиждень місяця (понеділок п`ятниця) з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. після відвідування дітьми школи; - спілкування можливе на вулиці, в школі, на дитячому майданчику, в дитячому кафе та в інших розважальних комплексах для дітей, як за участю матері дітей за її бажанням, так і без її участі; - у період літніх канікул два тижні щомісяця літніх канікул для відпочину та оздоровлення за бажанням дітей з вивозом дітей на відпочинок до інших населених пунктів в межах України. В задоволенні інших вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідач ОСОБА_1 з рішенням суду першої інстанції не погодилась та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду:

- скасувати в частині усунення перешкод у спілкуванні з дітьми;

- змінити в частині встановлення способу участі батька у вихованні дітей та встановити, з урахуванням режиму дня, що забезпечує гармонійний і здоровий розвиток дітей, наступні способи: 1). В робочі дні за попередньою домовленістю та погодженням із матір`ю дітей ОСОБА_1 після занять в школі, спортивних секціях та дитячих гуртках, до 20.00 години, на території міста, де фактично проживають діти, з врахуванням стану дітей, бажання дітей, без порушення графіку навчання, відвідування дітьми спортивних секцій та дитячих гуртків. З дотриманням режиму дня дітей , відпочинку та дозвілля дітей. З врахуванням зайнятості дітей, розпорядку дня,- з обов`язковим поверненням дітей до їх матері за місцем проживання дітей, в обумовлений час. 2). Під час літніх канікул будь - які два тижні протягом літніх канікул , за попередньою домовленістю та погодженням із матір`ю дітей, ОСОБА_1 , за 30 днів до запланованого відпочинку, з врахуванням: стану здоров`я дітей, бажання дітей, без порушення графіку навчання, відвідування дітьми спортивних секцій та дитячих гуртків, з дотриманням режиму дня дітей, відпочинку та дозвілля дітей, з врахуванням зайнятості дітей, розпорядку дня, для оздоровлення та відпочинку, за бажанням дітей з можливістю вивозу дітей на відпочинок до інших населених пунктів в межах України, за виключенням окупованої території України, та території де органи української влади тимчасово не здійснюють свої повноваження з обов`язковим поверненням дітей їх матері за місцем проживання дітей в обумовлений час.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не встановив наявність перешкод з боку відповідача у спілкуванні з дітьми позивачу, чим порушив норми матеріального та процесуального права, а тому рішення суду вважає таким, що не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості. Зазначені порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування в частині усунення перешкод та зміні в частині встановлення способу участі батька у вихованні дітей.

При цьому відповідач посилається на Конвенцію «Про права дитини», висновки європейського Суду та правові позиції Верховного Суду.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він у задоволенні апеляційної скарги заперечує та вважає, що відповідачка діє всупереч інтересам дітей.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 доводи своєї апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги не визнав, просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Як вбачаться, з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_4 НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Моспинської міської ради Пролетарського району м. Донецька Донецької області, та Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Шлюбні відносини між сторонами припинені, діти проживають разом з відповідачем, що визнається сторонами по справі.

Відповідно до характеристики за місцем навчання, дитина ОСОБА_3 навчається в Слов`янській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 4 з 1 вересня 2019 року, виховується мамою, в особистій розмові доброзичливо відкликається про батька. Батько жодного разу школу не відвідував, шкільним життям дитини не цікавився.

Дитина ОСОБА_3 у середу з 15.00 год. та у п`ятницю до 16.00 год. відвідує заняття СО «Студія фітнеса і танца «The Best», що підтверджується відповідною довідкою.

Відповідно до характеристики за місцем навчання, дитина ОСОБА_4 навчається в Слов`янській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 4 з 1 вересня 2019 року, виховується мамою, яка відвідує батьківські збори. Батько жодного разу школу не відвідував, шкільним життям дитини не цікавився.

Діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні першої інстанції підтвердили, що вони бажають спілкуватися з батьком, в тому числі бажають виїжджати з ним за межі міста Слов`янська в період літніх канікул.

Згідно з висновком № 29/03-1980 від 28.02.2020 року, Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вважає доцільним встановлення наступного порядку спілкування відповідача з малолітніми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за наступним графіком:

- перші та треті вихідні місяця (субота та неділя) з 09 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв.;

- другий та четвертий робочий тиждень місяця (понеділок п`ятниця) з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. після відвідування дітьми школи;

- спілкування можливе на вулиці, в школі, на дитячому майданчику, в дитячому кафе та в інших розважальних комплексах для дітей, як за участю матері дітей за її бажанням, так і без її участі;

- у період літніх канікул два тижні щомісяця літніх канікул для відпочину та оздоровлення за бажанням дітей з вивозом дітей на відпочинок до інших населених пунктів в межах України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1, частини 4 статті 376 ЦПК, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у робочі дні та під час літніх канікул.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України та пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосування норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1, 2, 45 статті 263 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній частині визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в повній мірі не відповідає та підлягає зміні з наведених підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені, діти проживають з мамою у місті Слов`янськ Донецької області.

Через наявні перешкоди з боку відповідачки ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми, позивач ОСОБА_2 звернувся до Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради.

Висновком № 29/03-1980 від 28.02.2020 року Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради визнав доцільним встановлення наступного порядку спілкування відповідача з малолітніми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за наступним графіком:- перші та треті вихідні місяця (субота та неділя) з 09 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв.;- другий та четвертий робочий тиждень місяця (понеділок п`ятниця) з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. після відвідування дітьми школи;

- спілкування можливе на вулиці, в школі, на дитячому майданчику, в дитячому кафе та в інших розважальних комплексах для дітей, як за участю матері дітей за її бажанням, так і без її участі;- у період літніх канікул два тижні щомісяця літніх канікул для відпочину та оздоровлення за бажанням дітей з вивозом дітей на відпочинок до інших населених пунктів в межах України.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України.

При цьому, у відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України).

В такому випадку, як визначено приписами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відтак, правовий аналіз вказаних вище положень законодавства дає підстави для висновку, що участь суду при вирішенні питання щодо способу участі батька у вихованні дітей є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яка створюється одним з батьків іншому, зокрема, у випадку ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За правилами чч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції у своєму рішенні встановив, що між сторонами немає повного порозуміння щодо участі позивача у вихованні дітей, їх відвідування, що видно з їх безпосередніх пояснень в судовому засіданні, зокрема, з пояснень відповідача в частині її заперечень щодо спілкування дітей з батьком за місцем проживання позивача. Крім того, наявність конфліктних відносин між сторонами підтверджується дослідженими в судовому засіданні роздруківками листування в мобільному додатку.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині усунення перешкод у спілкуванні позивача з дітьми підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки досліджені судом докази та пояснення сторін в судовому засіданні дійсно свідчать про наявність конфліктних відносин між сторонами та наявність перешкод для позивача у реалізації своїх прав, як батька дітей.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми.

З апеляційної скарги та пояснень відповідачки ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції вбачається, що вона в цілому не заперечує проти встановлення судом способу участі позивача ОСОБА_2 у вихованні їх сумісних дітей, але просить встановити інший порядок у робочі дні та під час літніх канікул дітей, який буде відповідати інтересам дітей.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині частково задоволених судом першої інстанції позовних вимог про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні дітей: в другий та четвертий робочий тиждень місяця (понеділок п`ятниця) з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. після відвідування дітьми школи та у період літніх канікул; два тижні щомісяця літніх канікул для відпочину та оздоровлення за бажанням дітей з вивозом дітей на відпочинок до інших населених пунктів в межах України та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими.

Ч. 2 ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Але, окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дітей, спілкуванні з ними, суди мають враховувати як принцип рівності прав батьків у вихованні дітей, так і принцип забезпечення найважливіших інтересів дітей, а саме навчання в школі, відвідування секцій та кружків, виконання домашніх завдань, відпочинок після занять, дотримання режиму дня школяра.

З матеріалів справи вбачається, що діти навчаються в школі, дитина ОСОБА_3 у середу з 15.00 год. та у п`ятницю з 16.00 год. відвідує заняття СО «Студія фітнеса і танца «The Best», що підтверджується відповідною довідкою, дитина ОСОБА_4 відвідує басейн.

В судовому засіданні встановлено, що після зайнять в школі, виконання домашніх завдань, відвідування кружків та секцій, діти звільняються у будні дні ( з понеділка по п`ятницю) після 18 години, а лягають спати о 21 годині, починаючи підготовку до сну о 20 годині, тому колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції, що запропонований органом опіки та піклування порядок спілкування батька з дітьми буде найбільш ефективним для забезпечення інтересів дітей сторін по справі.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дітей, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дітей, з урахуванням їх віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Отже, суд першої інстанції, погоджуючись з запропонованим органом опіки та піклування порядком спілкування батька з дітьми, а саме : другий та четвертий робочий тиждень місяця (понеділок п`ятниця) з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. після відвідування дітьми школи, визначаючи період спілкування батька з дітьми під час робочого тижня, не в повній мірі врахував шкільний вік дітей, необхідність виконання ними домашніх завдань, необхідність відпочинку після школи, відвідування кружків, секцій та початок нічного сна, а визначаючи порядок спілкування батька з дітьми під час літніх канікул два тижні щомісяця літніх канікул для відпочину та оздоровлення за бажанням дітей з вивозом дітей на відпочинок до інших населених пунктів в межах України, не в повній мірі врахував інтереси дітей сторін по справі.

Одночасно, у колегії суддів, в цілому, не має зауважень щодо встановленого судом першої інстанції періодичності участі позивача ОСОБА_2 у вихованні дітей в оскаржуваній частині рішення суду, а саме другий та четвертий робочий тиждень місяця (понеділок п`ятниця), однак, з урахуванням віку дітей та необхідності дотримання режиму дня, вважає за необхідне змінити період спілкування з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., на період з 18 год. 00 до 20 год. 00 хв.

Також, діючи в інтересах дітей сторін по справі, колегія суддів вважає за доцільне змінити порядок участі позивача ОСОБА_2 у вихованні дітей в оскаржуваній частині рішення суду, яким встановлено порядок спілкування батька з дітьми під час літніх канікул два тижні щомісяця літніх канікул для відпочину та оздоровлення за бажанням дітей з вивозом дітей на відпочинок до інших населених пунктів в межах України, скоротивши цей період до двох тижнів влітку.

Також, для планування робочого тижня та літнього відпочинку дітей, які проживають з матір`ю, колегія суддів вважає за доцільне встановити умову про попередню домовленість батька ОСОБА_2 про планування спілкування з дітьми та попередню домовленість, за 30 днів, про початок літнього відпочинку з їх матір`ю ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що саме такий порядок спілкування батька з дітьми буде відповідати принципу забезпечення найважливіших інтересів дітей сторін по справі.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги в частині вимог відповідачки ОСОБА_1 зазначити при визначенні способу участі позивача ОСОБА_2 у вихованні дітей умови врахуванням стану дітей та їх бажання, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

При визначені способу участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини при встановленні об`єктивних умов, за яких такі побачення можуть відбуватися, а саме виключно за бажанням дитини, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Тому, враховуючи постійне проживання дітей разом із матір`ю, їхній тісний психоемоційний зв`язок з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно за бажанням дітей призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дітьми.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у своїй постанові по справі за № 138/96/17 від 01 липня 2020 року.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Оскільки інші доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів та в цілому до формальних міркувань, апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апелянта.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює рішення суду першої інстанції в частині встановлення способу та порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з його дітьми, в оскаржуваній відповідачем частині.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1, частини 4 статті 376 ЦПК, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Оскільки судом першої інстанції ухвалено правильне по суті рішення про усунення перешкоду спілкуванні з дітьми, але його необхідно змінити в частині способі участі позивача у вихованні дітей. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги відповідачкою сплачено судовий збір у розмірі 1 261 грн. 20 коп.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги у справі з позовними вимогами немайнового характеру з позивача на користь відповідачки необхідно стягнути 50% сплаченого судового збору у розмірі 630 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст.7, 19, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у робочі дні та під час літніх канікул, - змінити.

Встановити ОСОБА_6 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- другий та четвертий робочий тиждень місяця (понеділок-пятниця) з 18 години до 20 години, за попередньою домовленістю з їх матір`ю ОСОБА_1 , в межах населеного пункту проживання дітей;

- два тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дітей, за попередньою домовленістю за 30 днів про початок такого відпочинку з їх матір`ю ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судові витрати з оплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 630 (шістсот тридцять) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: О.А. Мірута

Судді: О.О.Тимченко

Я.В. Хейло

Повний текст постанови складений: 29 липня 2021 року

Суддя: