Справа №295/780/21
25.06.2021 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої судді Єригіної І.М.,
при секретарі судового засідання Севрук Ю.С.,
представника позивача - адвоката Грішина Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом поданим представником ОСОБА_1 - адвокатом Грішиним Є.О. до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та стягнення страхового відшкодування,
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» (надалі - Відповідач 1), ОСОБА_2 (надалі - Відповідач 2) про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та стягнення страхового відшкодування, який мотивовано тим, що постановою суду відповідача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальність за вчинення ДТП 14.05.2020 року, внаслідок якого пошкоджено автомобіль Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу. Тому позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 28 345 грн. 30 коп. страхового відшкодування (майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди); стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 878 грн. 41 коп. майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 12.02.2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Від відповідача ОСОБА_2 відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про призначення справи до розгляду, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача та були отриманні останнім, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
В подальшому представником позивача Грішиним Є.О. надано відповідь на відзив, в якому зазначив, що із відзивом на позовну заяву не погоджується та вважає, що доводи викладені в позовній заяві обґрунтованими, у зв`язку з чим просить суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові та просив задовольнити позов у повному обсязі.
У судове засідання представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та відповідач ОСОБА_2 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили та заяв про розгляд справи у їхній відсутності до суду не надходило.
Враховуючи достатність матеріалів про спірні правовідносини, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідачів.
Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.1166ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з ч.5 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум відшкодовує оцінену шкоду, яка була завдана в результаті ДТП майну особи.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, протиправність дій та вина Відповідача 2 в скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди, а також причинний зв`язок між наявною шкодою і протиправним діянням Відповідача 2 були встановлені судом у справі № 295/2168/20 та не потребують доказування.
Відповідальність Відповідача 2 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», поліс № АМ/9243887 з лімітом відповідальності за завдання майнової шкоди 130000 грн. Строк дії полісу визначено з 15.11.2019 року по 14.11.2020 року включно.
Згідно Висновку експерта автотоварознавчої експертизи ОСОБА_3 № 2490 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 134 473,097 грн., вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля становить 126 595,56 грн., величина втрати товарної вартості автомобіля становить 7878,41 грн.
Відповідно до п.3 ч.1статті 988 Цивільного кодексу України, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми.
Відповідно до п. 22.1.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача 2 на час настання страхового випадку була застрахована, і не має даних про визнання страхової компанії банкрутом, то обов`язок відшкодувати шкоду у межах суми страхового ліміту покладається на його страховика.
Отже ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не повністю відшкодувала потерпілому збитки, сплативши лише частину суму.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Як вбачається з висновку експерта автотоварознавчої експертизи № 2490, величина втрати товарної вартості автомобіля Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 7878,41 грн.
Частиною 7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.
Верховний Суд у постановах №490/898/16-ц від 01 серпня 2019 року, №489/1356/16-ц від 17 жовтня 2019 року, №212/2534/16-ц від 13 листопада 2019 року зазначив, що згідно положень закону страховик не відшкодовує втрату товарного вигляду автомобіля. Зазначені збитки повинен відшкодовувати саме винуватець у ДТП.
При цьому, слід також врахувати позицію Верховного Суду викладену в рішенні від 24 червня 2019 року у справі №562/2018/16-ц, де суд зазначив, що, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі №6-49цс14 та від 16 грудня 2015 року у справі №6-760цс15.
З огляду на зазначене, з Відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню втрата товарної вартості автомобіля Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що складає 7878,41 грн.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені наступні судові витрати у справі, а саме:
Згідно зі ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
За приписами ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Тому з огляду на зазначене, доводи відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» щодо витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення автотоварознавчої експертизи є необґрунтованими, а також спростовуються наданими й оціненими доказами.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 23, 526, 979, 999, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 12, 76-82, 135, 137, 139, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7878,41 грн. на відшкодування майнової шкоди, 197,48 грн. судового збору, 652,48 грн. витрат на проведення судової експертизи та 2914,41 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Відповідач 1: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (адреса: 04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62, ).

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Суддя І.М. Єригіна