Справа № 721/522/21
Провадження 2/721/155/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Путильський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Стефанко У.Д., за участю секретаря судового засідання Свідунович Ю.Ю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Путила, Чернівецької області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
за участю учасників судового провадження:
представника позивача ОСОБА_3 ,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої за договором про надання правничої допомоги представляє адвокат Загарія О.Д., звернулася до суду з позовом про стягнення боргу до ОСОБА_2
У позові вказує на те, що 14.01.2020 року відповідач ОСОБА_2 взяв у борг у позивачки 3500 доларів США, зобов`язувався повернути до 14.04.2020 року, про що власноруч написав та підписав розписку особисто.
На день звернення до суду позичальник не повернув суму позики, що стало підставою для звернення до суду з позовною заявою.
З посиланням на відповідні правові норми та докази, зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість не повертає, що є порушенням її законних прав, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 борг у сумі 3614 доларів США 21 цент, з яких 3500 доларів США сума основного боргового та 114 доларів США 21 цент - три проценти річних від простроченої суми боргу, а також сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу, що підтверджує відповідним розрахунком.
Позиція сторін, представників сторін у судовому засіданні.
В судове засідання позивачка не з`явилась, в її інтересах діяв представник, який позов підтримав, надав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви, не заперечував щодо заочного розгляду справі.
Відповідач, неодноразово повідомлявся належним чином, як за адресою реєстрації так і за фактичною адресою проживання, повідомленою ним суду в телефонному режимі, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. В судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, не подав до суду відзиву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову з якими він не погоджується із посиланням на відповідні докази та норми права.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Згідно наданого позивачем оригіналу розписки від 14.01.2020 року року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 кошти у сумі 3500 доларів США, які зобов`язався повернути до 14.04.2020 року. Вказану розписку підписано ОСОБА_2 особисто.
На час звернення до суду з даним позовом, сума боргу позивачу відповідачем не повернута та прострочена, в зв`язку з чим вважають, що поряд з основною сумою боргу з відповідача слід стягнути також три проценти річних від простроченої суми.
Норми права, які застосував суд.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.
На підставі наведеного суд вважає, що зазначена розписка є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі, яка підтверджує як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов`язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов`язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу.
Разом з тим суд вважає, що особа, яка має боргову розписку, вважається позикодавцем при відсутності належних та допустимих доказів, визначених частиною другою статті 76 ЦПК України, що спростовують зміст боргового документа, або є докази неправомірного заволодіння такою розпискою особою, яка нею володіє.
Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 27.05.2020 року у справі №583/97/19, а також зі змістом статті 545 ЦК України.
Доказів того, що позивач неправомірно заволодів спірною розпискою матеріали справи не містять, а також відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами сам зміст боргового документу, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.
У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Аналогічні по суті висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15,від 08.06.2016 у справі №6-1103цс16 та вказівки в постанові ВСУ від 26.09.2018 у справі № 483/1953/16-ц, які відповідно до ст. 417 ЦПК України є обов`язковими для застосування іншими судами загальної юрисдикції таких норм права.
Так, відповідно до вказаних висновків Верховного Суду України, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні також виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050, ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому, з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Також Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій у частині визначення 3 % річних у доларах США, оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.
Мотиви з яких виходив суд
Судом встановлено, що 14.01.2020 року ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3500,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 14.04.2021 року, про що власноруч написав та підписав розписку. Розписка написана та підписана відповідачем ОСОБА_2 особисто.
Оригінал даної розписки весь час зберігався в позивача ОСОБА_1 , як позикодавця та держателя даної розписки,.
На підтвердження існування даного боргу позивачем надано до матеріалів справи оригінал розписки від 14.01.2020 року.
Згідно копії паспорта громадянина України, прізвище позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 .
За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним правочином, на підтвердження якого надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми.
Суд вважає, що зазначена розписка є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачем договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов`язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов`язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу.
Разом з тим, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Отже, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав, кошти ОСОБА_1 у встановлений строк не повернув, у зв`язку чим гроші підлягають стягненню на користь позивача з урахуванням 3 % річних у примусовому порядку.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачка ОСОБА_1 , крім переданих відповідачу в позику 3500,00 доларів США, просить стягнути на її користь 3 % річних, (3500 доларів США х 397 днів (період прострочення повернення пози 15.04.2020р. по 17.05.2021р.) х 3% / 365) згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, що становить 114 доларів США 21 центи.
Щодо розподілу судових витрат.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Стороною позивача надано розрахунок судових витрат по справі, який складається із витрат на правову допомогу в сумі 6500,00 грн.
Позивач ОСОБА_1 та адвокат Загарія О.Д. 10.01.2020 уклали Договір про надання правничої допомоги №03/20.
Як вбачається із п. 3.2 вказаного Договору, за надання правничої допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокатові гонорар в розмірі 1300 гривень за одну годину роботи. До Договору наданий також Розрахунок судових витрат, які понесла та очікує понести ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи, відповідно до якого загальна вартість понесених судових витрат становить 6500 грн, з яких: за надання правничої допомоги у виді - правового аналізу наданих клієнтом документів та консультації за одну годину витраченого часу становить 1300 грн., - за складання позовної заяви в кількості чотирьох годин витраченого часу становить 5200 грн.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Таким чином, з огляду на наведене, виходячи із вимог ст. 137 ЦПК України, та враховуючи надані представником позивача: договір про надання професійної правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 6500 грн. було підтверджено, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача по справі.
Крім того, позивач при зверненні до суду з позовними вимогами сплатив судовий збір у сумі 998,10грн., враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 998,04 грн, відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір".
На підставі ст.ст. 42, 61 Конституції України, керуючись ч. 2 ст. 625, ч. 2 ст. 533, 1046, ч. 2 ст. 1047, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4, 5, 10-13, 76-83, 89, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 заборгованість за договором позики у розмірі 3614 (три тисячі шістсот чотирнадцять) доларів США 21 цент, яка складається з суми основного боргу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів США та 3% річних від простроченої суми за період прострочення, починаючи з 15.04.2020 року по 17.05.2021 року, у розмірі 114 (сто чотирнадцять) доларів США 21 цент.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 998 (дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 04 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 6500 (шість тисяч п`ятсот) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 21.10.2021 року

Суддя: У.Д.Стефанко