ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 листопада 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2948/21

Головуючий у першій інстанції Карпусь І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1396/21

Чернігівський апеляційний суду складі:

головуючої судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди,

місце ухвалення судового рішення м. Ніжин,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 13 вересня 2021 року.

У С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до виконавчого комітету Ніжинської міської ради, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 30 000 грн моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначав, що звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації щодо наявності на території населеного пункту вільних земельних ділянок, які можуть бути використані ним під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд, однак відповіді не отримав. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Ніжинської міської ради щодо недотримання встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» строку надання інформації на запит ОСОБА_1 від 15 січня 2021 року. Зазначає, що протиправними діями відповідача була завдана йому моральна шкода у розмірі 30 000 грн, яка полягає у стражданні і приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, зумовило погане самопочуття, пригнічений настрій. Завдана шкода спричинила негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я, витрачено багато часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права, тощо. Моральні страждання посилювалися тим, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи та учасником бойових дій.

Рішенням від 10 вересня 2021 року Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову до виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області на його користь моральну шкоду у сумі 30 000 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно не враховано причинного зв`язку між протиправними діями виконавчого комітету Ніжинської міської ради та завданням позивачу моральної шкоди, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав в результаті таких дій. Звертає увагу суду на те, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи, учасником бойових дій та мав законні очікування на отримання інформації для першочергового оформлення земельної ділянки.

Указує, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував практику Європейського суду з прав людини, а також аналогічну практику у схожих цивільних справах.

У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий комітет Ніжинської міської ради, вважаючи рішення суду законним, просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що не відповідають обставинам справи доводи позову про спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди у зв`язку з ненаданням відповідачем відповіді на запит. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача розглянути його запит від 15 січня 2021 року, оскільки на момент розгляду адміністративної справи таку вимогу виконано, а отже, відсутнє порушене право позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідь на запит про надання публічної інформації від 15 січня 2021 року органом місцевого самоврядування було надано, однак, як встановлено рішенням адміністративного суду від 01 квітня 2021 року, відсутні докази надіслання першої такої відповіді на запит позивача, тобто мало місце її неналежне оформлення, що саме по собі не є підставою для стягнення моральної шкоди. При цьому, районний суд урахував добросовісну поведінку відповідача, який відразу після відкриття провадження в адміністративній справі повторно вчинив дії, спрямовані на вручення відповіді на запит ОСОБА_1 .

Районний суд вважав доведеним, що бездіяльність відповідача, як суб`єкта владних повноважень, викликала у позивача негативні емоції, проте, оцінюючи мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, психологічні наслідки та стан здоров`я позивача, відсутність доказів на підтвердження зв`язку запитуваної інформації з порушенням особистих прав позивача, прийшов до висновку, що такі негативні емоції не досягли рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що 15 січня 2021 року ОСОБА_1 надіслав виконавчому комітету Ніжинської міської ради запит про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Ніжина вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, який відповідач одержав 21 січня 2021 року (а.с. 28).

У матеріалах справи (а.с. 29) міститься лист виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 27 січня 2021 року на адресу ОСОБА_1 з відповіддю на звернення за №01.1-20/8 (а.с. 29) без доказів його отримання позивачем.

25 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання публічної інформації за запитом від 15 січня 2021 року, визнання протиправною бездіяльності щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію, а також зобов`язання розглянути запит від 15 січня 2021 року про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Ніжин вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель, споруд.

09 березня 2021 року відповідач повторно надав відповідь на запит ОСОБА_1 від 15 січня 2021 року, яку направив цінним листом з описом вкладення з повідомленням, що підтверджується самим листом-відповіддю, описом вкладення до цінного листа, фіскальним чеком від 10 березня 2021 року, накладною № 961 та роздруківкою з сайту AT «Укрпошта», як єдиного національного оператора поштового зв`язку, про рух кореспонденції за накладною № 961 (а.с. 30-33).

Рішенням від 01 квітня 2021 року Чернігівський окружний адміністративний суд (справа № 620/1345/21) задовольнив частково позов ОСОБА_1 . Визнав протиправною бездіяльність виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області щодо недотримання встановленого Законом України "Про доступ до публічної інформації" строку надання інформації на запит ОСОБА_1 від 15 січня 2021 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив (а.с. 34-38).

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом від 15 січня 2021 року, адміністративний суд виходив з того, що відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами факт надання інформації на запит позивача.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання розглянути запит від 15 січня 2021 року, адміністративний суд установив, що виконавчим комітетом Ніжинської міської ради Чернігівської області 09 березня 2021 року надано відповідь на запит позивача від 15 січня 2021 року, яка надіслана на поштову адресу запитувача інформації 10 березня 2021 року, що підтверджується квитанцією установи поштового зв`язку АТ «Укрпошта», тобто зазначену вимогу на момент розгляду справи відповідачем виконано, а отже відсутнє порушення прав позивача у цій частині.

Водночас, суд погодився із твердженнями позивача щодо порушення відповідачем встановлених ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" строків надання такої інформації, а тому задовольнив позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльності щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит.

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Ніжинської міської ради з позовом про відшкодування моральної шкоди, яка завдана йому ненаданням відповіді на запит, зазначаючи, що протиправність дій відповідача підтверджується рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року.

Відповідно до приписів ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні несвоєчасного надання інформації. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3, 5 ст. 23 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, проаналізувавши наведені норми та обставини справи, дійшов правильного висновку, що факт визнання рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року, яке набрало законної сили, протиправною бездіяльність виконавчого комітету Ніжинської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит ОСОБА_1 свідчить про завдання особі негативних емоцій.

Разом з цим, загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17, зокрема, адекватне відшкодування шкоди, у тому числі і моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року встановлено факт надання відповідачем відповіді на запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 15 січня 2021 року та констатовано відсутність порушеного право позивача в цій частині заявлених вимог.

Само по собі неналежне оформлення першої відповіді на запит і, при цьому, добросовісна поведінка відповідача, який одразу після відкриття провадження в адміністративній справі повторно вчинив дії, спрямовані на вручення позивачу відповіді на запит, не може бути підставою для стягнення моральної шкоди. Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 180/1560/16-а (провадження № 11-1123апп19).

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що за обставинами справи позивачем не доведено тверджень про те, що порушення виконавчим комітетом Ніжинської міськради строків надання відповіді на запит вплинуло на важкість виконання позивачем повсякденних обов`язків та тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста. Районний суд правильно указав, що ОСОБА_1 не являється членом об`єднаної територіальної громади міста Ніжина, оскільки не проживає у цій адміністративно-територіальній одиниці і не має в ній майна. За цих обставин, не встановлено жодного причинно-наслідковий зв`язку між його відірваністю від життя іншої громади з діями органу місцевого самоврядування територіальної громади міста Ніжина.

Є правильним висновки суду першої інстанції про те, що зниження та нестійкість настрою, нервозність та дратівливість відносяться до психоемоційного стану людини і пов`язується виключно з її темпераментом та притаманними рисами її характеру. Отже у разі виникнення тимчасового розладу позивач мав довести належними доказами не лише його наявність, а і прямий причинний зв`язок між неправомірними діями відповідача, що полягали у несвоєчасному наданні відповіді на запит ОСОБА_1 , та психоемоційними стражданнями.

Позивачем під час розгляду справи не доведено і в апеляційній інстанції не спростовано висновку районного суду про те, що запитувана інформація має для ОСОБА_1 надважливе значення, займає провідне місце у його житті, а невчасне надання цієї інформації спричинило серйозні зміни у психоемоційному стані. Крім цього, як встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до різних судів України з 23-ма позовами до виконавчих органів місцевого самоврядування різних територіальних громад про стягнення моральної шкоди.

Є необґрунтованими посилання позивача на порушення його прав щодо першочергового отримання земельної ділянки, як особи з інвалідністю 2 групи та учасника бойових дій, оскільки ОСОБА_1 звертався до відповідача із запитом про надання публічної інформації на підставі ст.ст. 5, 6, 13, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст.ст. 5, 6 Закону України «Про інформацію», не зазначаючи будь-якого статусу, що надає право на пільги.

При цьому, позивач просив надати інформацію щодо наявності на території м. Ніжина вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, і не звертався із заявою щодо першочергового отримання земельної ділянки, як особа з інвалідністю 2 групи та/або учасник бойових дій.

Отже, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні у справі обставини, суд першої інстанції вірно вважав доведеним, що бездіяльність виконавчого комітету Ніжинської міської ради щодо недотримання строку надання інформації на запит ОСОБА_1 від 15 січня 2021 року викликала у позивача негативні емоції, проте, оцінюючі причини бездіяльності, їх тривалість, психологічні наслідки та стан здоров`я позивача, відсутність доказів на підтвердження зв`язку запитуваної інформації з особистими правами позивача, обґрунтовано прийшов до висновку, що такі негативні емоції не досягли рівня страждання або приниження, які заподіяли позивачу моральну шкоду.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на рішення, у яких стягнуто із органу місцевого самоврядування моральну шкоду, зокрема, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2020 року у справі № 750/7355/20, Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2020 року у справі № 569/14945/20, Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 лютого 2021 року у справі № 623/4/21, Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2021 року у справі № 372/185/21, Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2021 року у справі № 569/16473/20, Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року у справі № 149/30/21, Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 травня 2021 року у справі № 937/6976/20, Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2021 року у справі № 405/1823/21, Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01 червня 2021 року у справі № 733/494/21, Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2021 року у справі № 577/2133/21, Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2021 року у справі № 733/675/21, Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2021 року у справі № 565/850/21, Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2021 року у справі № 733/726/21, Херсонського міського суду Херсонської області від 16 серпня 2021 року у справі № 766/3386/21, а також постанови Черкаського апеляційного суду від 18 березня 2021 року у справі № 712/5272/20, Запорізького апеляційного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 315/1462/20, Полтавського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року у справі № 554/10292/20 не має для суду апеляційної інстанції узагальнюючого значення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував практику Європейського суду з прав людини є безпідставними, суд першої інстанції правильно визначив відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права або порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Беручи до уваги наведене, на підставі ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 вересня 2021 року без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 вересня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2021 року.

Головуюча: Судді: