Справа № 493/1315/21
Номер провадження 2-зз/493/5/21
У Х В А Л А

18 жовтня 2021 року м. Балта Одеської області

Суддя Балтського районного суду Одеської області Тітова Т.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зняття арешту,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить зняти арешт його нерухомого майна, накладений постановою ВДВС Балтського РУЮ Одеської області від 23.11.2007 року.

Як вбачається із змісту заяви, арешт на майно заявника було накладено постановою державного виконавця Смірнова Р.А.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Заявник ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, оскільки являється боржником.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень ЗУ «Про виконавче провадження», в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VІІ ЦПК України.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18.

Аналізуючи наведені норми та роз`яснення, надані Верховним Судом, суд дійшов висновку, що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду з заявою про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення даного питання.

Заява про зняття арешту подається стороною справи, якщо арешт накладений судом відповідно до глави 10 ЦПК України.

Однак, заявником було порушено порядок захисту свого права.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у виконавчому провадженні є боржником, та арешт на спірне майно накладений постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження, отже, ОСОБА_1 не може пред`являти заяву про зняття арешту, оскільки врегулювання цього питання встановлено розділом VІІ ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ