Справа № 946/1161/21
Провадження № 2-др/946/13/21
ДОДАТКОВЕ ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
28 жовтня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Присакар О.Я.,
за участю секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїліклопотання адвоката Лабик Руслана Романовича про стягнення витрат на правничу допомогу за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,-
17.02.2021 року позивач звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 7488 (сім тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень) недоплаченої суми страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Представник відповідача в судове засіданні не з`явився, про час а місце розгляду заяви сповіщався належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України присутність сторін не є обов`язковою під час ухвалення додаткового рішення.
Розглянувши матеріали справи, ознайомившись з заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.08.2021 року, суд приходить до наступного висновку.
Разом з тим, в рішенні суду від 05.08.2021 року, судом не вирішено питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Разом з позовною заявою представник позивача подав заяву від 04.02.2021 року про продовження строку надання доказів сплати судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1).
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України).
Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п.34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Так, встановлено, що за професійну правничу допомогу, позивач зобов`язаний сплатити Адвокатському об`єднанню «АВТОПОМІЧ» 7000 грн, що підтверджено договором про надання професійної правничої допомоги №2592 від 14.05.2020 року, замовленням від 25.05.2020 року, рахунком-фактурою №10-09/01 від 10.09.2021 року на сплату правничої допомоги та актом виконаних робіт з детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних для надання професійної правничої допомоги від 10.09.2021 року.
Таким чином, з огляду на приписи ЦПК України вказані документи є належним документальним підтвердженням розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України).
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь останнього з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 133, 141, 270, 354 ЦПК України, суд, -
Клопотання адвоката Лабик Руслана Романовича про стягнення витрат на правничу допомогу за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - задовольнити.
Додаткове рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 28.10.2021 року.
Суддя: О.Я.Присакар