Справа № 589/4158/20
Рішення

Іменем України

12 жовтня 2021 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Таченко Г.В., представника позивача Вєтохи А.С., представника опікуна відповідача Сенченка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт», вул. Гагаріна, буд. 1, м. Шостка Сумської області, 41100, , електронна адреса: .uа до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: с. Таратутине Сумського району Сумської області про стягнення заборгованості у розмірі 32 402,74 грн.,

установив:

06.04.2021 до Краснопільського районного суду Сумської області у порядку статті 32 Цивільного процесуального кодексу України надійшла справа № 589/4158/20 за позовом ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 32 402,74 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2021 матеріали даної справи передані на розгляд судді Зері Ю.О.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 07.04.2021 прийнято справу № 589/4158/20 до провадження, розпочато розгляд справи спочатку, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 29.04.2021, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, а позивачу - відповідь на відзив, задоволено клопотання позивача про направлення запитів, викладене у прохальній частині позову, направлено запит до Шосткинської міської державної нотаріальної контори (вул. Горького, буд. 4 м. Шостка Сумської області) про надання відомостей про спадкоємців після померлих ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_5 , направлено запит до Шосткинського МРБТІ (вул. Горького, буд. 4 м. Шостка Сумської області) про надання відомостей про власників нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , направлено запит до КП ПВО «Енергія» (провул. Енгельса, буд. 4 м. Шостка Сумської області) про надання відомостей про приватизацію квартири АДРЕСА_1 та фактичних власників майна.

За відповідними клопотаннями представників сторін розгляд справи неодноразово відкладався. Також за клопотаннями представників сторін судові засідання проводились в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 31.05.2021 задоволено клопотання представника відповідача про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження; подальший розгляд даної справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; призначено підготовче засідання у даній справі на 15.06.2021 на 14:00 год. з його проведенням в режимі відеоконференції з Шосткинським міськрайонним судом Сумської області та Білопільським районним судом Сумської області.

15.06.2021 за вх. №2362/21 через загальну канцелярію суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів, відповідно до якого він просить суд з метою підтвердження обставин, необхідних для розгляду справи, витребувати:

1) від Шосткинської міської ради Сумської області (вул. Садовий бульвар, буд. 14 м. Шостка Сумської області) копії підтверджуючих документів про:

- зміну адреси будинку АДРЕСА_2 на адресу: АДРЕСА_3 ;

- введення даного будинку в експлуатацію 19.01.1972 та інформацію про забудовника;

- підставу та дату надання у користування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 - квартири АДРЕСА_4 орієнтовний період 1973-1974 рр.

2) від представника ЖБК «Ювілейний» Мороз Світлани Іванівни ( АДРЕСА_5 ), у якої на зберіганні перебувають документи ЖБК «Ювілейний», довідки про повну оплату ОСОБА_2 внесків за кооперативну квартиру АДРЕСА_1 .

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що позивачеві стало відомо, що будинок АДРЕСА_6 є кооперативним та збудований Житлово-будівельним кооперативом «Ювілейний» (назва російською мовою: ЖСК «Юбилейный»); введений в експлуатацію 19.01.1972, про що є рішення Шосткинського міськвиконкому, а також мала місце видача ордерів. Також позивачеві стало відомо, що батьком відповідача - ОСОБА_2 здійснено повну оплату вартості квартири.

Ухвалою суду від 15.06.2021 клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від Шосткинської міської ради Сумської області та від посадової особи ЖБК «Ювілейний» Мороз Світлани Іванівни документи згідно переліку в клопотанні, відкладено підготовче засідання у справі до 26.07.2021 в режимі відеоконференції.

На виконання вимог судової ухвали від 15.06.2021 від посадової особи ЖБК «Ювілейний» Мороз Світлани Іванівни за супровідним листом від 06.08.2021 за вх. № 1150 надійшли витребувані документи.

Від Шосткинської міської ради Сумської області на виконання вимог ухвали суду від 15.06.2021 надійшло повідомлення № 01-28/2546 від 05.08.2021 про неможливість надати витребувані судом докази, оскільки запитувані документи передані до Державного архіву Сумської області (м. Суми, вул. Садова, 49).

10.08.2021 представник позивача заявив усне клопотання про витребування доказів, які не були подані Шосткинською міською радою Сумської області з об`єктивних причин, від Державного архіву Сумської області (м. Суми, вул. Садова, 49).

Ухвалою суду від 10.08.2021 усне клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та підготовче засідання відкладено до 25.08.2021 з проведенням його в режимі відеоконференції.

25.08.2021 за вх. №1201 директор КУСОР Атинського психоневрологічного інтернату ОСОБА_5 через канцелярію суду надіслав додаткові пояснення по справі 589/4158/20.

25.08.2021 за вх. 3277 представник позивача через загальну канцелярію суду надіслав відповідь на додаткові пояснення директора КУСОР Атинського психоневрологічного інтернату ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 25.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 589/4158/20 до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 24.09.2021 з його проведенням у режимі відеоконференції.

25.08.2021 за вх. № 3279 Державний архів Сумської області на вимогу суду надав копію рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради депутатів трудящих від 12.01.1972 № 8 «Об утверждении списков жилкооператива «Ювілейний» на заселение дома». Інформації щодо зміни адреси розташування спірної квартири не надано.

За клопотанням представника позивача судовий розгляд справи було відкладено до 12.10.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 12.10.2021 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підстав, наведених у позові.

Представник опікуна відповідача у судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не є власником спірної квартири, не мав права успадковувати після померлих батьків дану квартиру, оскільки вони у свою чергу не були її власниками.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Позивач ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» на підставі рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради №266 від 28.07.2006 є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води та забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення м. Шостки Сумської області за встановленими тарифами (а.с. 11-13, том 1).

У тому числі позивач надає послуги населенню з централізованого опалення житлового будинку АДРЕСА_3 .

Як вказує позивач, відповідач є спадкоємцем після своїх померлих батьків, які були власниками квартири АДРЕСА_1 , а тому повинен нести тягар утримання успадкованого майна, у тому числі й оплачувати житлово-комунальні послуги, які надавались позивачем відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 24.06.2004 № 1875-ІV. Однак у порушення вказаних Правил, положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вимог цивільного законодавства відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання в частині оплати отриманих ним послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим за період з 30.11.2017 по 31.10.2020 утворилась заборгованість по оплаті цих послуг.

Згідно обігової відомості борг по оплаті за надані послуги з централізованого опалення за період з 30.11.2017 по 31.10.2020 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_7 на прізвище ОСОБА_1 становить 32402,74 грн (а.с. 5-6, том 1).

Відповідно до довідки № 23 від 15.04.2021, наданої КППВО «Енергія», вказана вище квартира є кооперативною, відомості про її приватизацію відсутні (а.с. 118, том 1).

З довідки №5519 від 16.12.2016 вбачається, що мати відповідача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_7 зареєстрована одна людина - ОСОБА_1 , особовий рахунок не переоформлений (а.с. 7, том 1).

Згідно довідки про склад сім`ї, наданої 07.05.2020 ПП ЖЕД № 1 квартиронаймачу (власнику) ОСОБА_2 , 1939 р.н. склад сім`ї, включаючи квартиронаймача, складає 0 чоловік: власник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_1 знятий з реєстрації 06.08.2019 (а.с. 8, том 1).

З довідки №145/01-16 від 25.05.2021 Шосткинської міської державної нотаріальної контори (вх. ЕП№765/21) вбачається, що спадкові справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 та після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 не заводилися, дані про їх спадкоємців відсутні (а.с. 187, том 1).

Відповідно до довідки КП «Шосткинське МБТІ» № 271 від 14.04.2021 право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстроване. Довідка надана станом на 01.01.2013 (а.с. 96, том 1).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №210482612 від 28.05.2020, № 229466892 від 23.10.2020, наданої державним реєстратором Виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області Городничою А.В., Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №252518749 від 14.04.2021, наданої державним реєстратором Білопільської міської ради Сумської області Лєпьошкіною С.В., відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі Іпотек щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_7 , за вказаними параметрами відсутні (а.с. 9, 10, 83, том 1).

З 02.08.2019 відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , включений до спискового складу Комунальної установи Сумської обласної ради Атинський психоневрологічний інтернат як вперше прибулий підопічний та поставлений на всі види державного забезпечення, що підтверджується випискою з наказу № 214 від 02.08.2019 (а.с. 75, том 1).

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 01.12.2020 відповідач визнаний недієздатним, над ним встановлено опіку та призначено опікуна - КУСОР Атинський психоневрологічний інтернат в особі директора установи (а.с. 79-80, том 1).

Відповідно до довідки № 988, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради 10.06.2019, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та йому призначено з 19.06.2014 до 01.04.2021 державну соціальну допомогу як інваліду ІІ групи (а.с. 78, том 1).

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов та сімейного стану особи, яка виявила бажання проживати в будинку-інтернаті системи соціального забезпечення, складеного 06.06.2019 посадовими особами Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7 прописаний з 13.10.1995, проживав за вказаною адресою разом з батьками, а після їх смерті залишився сам. Проживає у трикімнатній кооперативній квартирі, домашнього господарства не веде. З 1995 року перебуває на обліку у психоневрологічному диспансерному відділенні КНП «Шосткинська ЦРЛ» Шосткинської міської ради, є особою з інвалідністю з 2014 року. З 2015 року ОСОБА_1 періодично знаходився на лікуванні у Третій обласній спеціалізованій психіатричній лікарні м. Глухів. Потребує оформлення до будинку-інтернату психоневрологічного типу (а.с. 77, том 1).

Як зазначав у відзиві на позовну заяву опікун відповідача та підтвердив у судовому засіданні його представник, остання госпіталізація ОСОБА_1 перед його поміщенням до КУСОР Атинського психоневрологічного інтернату тривала з 01.06.2018 по 21.05.2019, тобто майже рік.

Як вбачається з рішення № 8 «Про затвердження списків жилкооперативу «Ювілейний» на заселення будинку» від 12.01.1972 члену ЖБК «Ювілейний» ОСОБА_2 (батьку відповідача) надано для заселення трикімнатну квартиру АДРЕСА_8 (а.с. 78-84, том 2).

Враховуючи, що представниками сторін у ході розгляду справи не заперечувався той факт, що на даний час адреса АДРЕСА_2 на даний час є адресою АДРЕСА_3 , суд вважає дану обставину встановленою.

Даними журналу обліку оплат по квартирі АДРЕСА_1 у період з 1972 по 1982 роки ОСОБА_2 сплачував пайові внески за квартиру (а.с. 228-231, том 1). Згідно довідки, виданої ЖБК «Ювілейний», член кооперативу ОСОБА_2 виплатив повністю пайовий внесок у сумі 5229 руб. за квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 29, 30, том 2).

Як зазначає позивач, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , яку успадкував після своїх померлих батьків, а тому у відповідності до положень Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний як споживач сплачувати позивачеві як теплопостачальній організації кошти за фактично отримані послуги з централізованого опалення, однак всупереч законодавчим вимогам свої зобов`язання в цій частині не виконує, що призвело до порушення права позивача на отримання плати за надані послуги та змусило його звернутись за захистом цього права до суду.

Згідно з положеннями статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно положень ст. 6 цього Законуучасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі, в тому числі індивідуальні, та виконавці комунальних послуг, в тому числі послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Однак суд не може погодитись з позицією позивача, що відповідач є споживачем у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з огляду на наступне.

Так позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_9 , оскільки успадкував її після своїх померлих батьків. Спадщину прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Як встановлено судом, спірна квартира є кооперативною. Пайові внески за вказану квартиру сплачував член ЖБК «Ювілейний» ОСОБА_2 - батько відповідача. Внески сплачувались протягом 1972-1982 років. Членом ЖБК «Ювілейний» ОСОБА_2 пайові внески за квартиру у сумі 5229 руб. сплачені повністю.

Позивач з посиланням на ст. 15 Закону України «Про власність», якою передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно, вважає, що батько відповідача - ОСОБА_2 набув право власності на спірну квартиру, оскільки сплатив пайовий внесок за неї у повному обсязі.

Дійсно пунктами 3, 4 постанови Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» передбачалось, що положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. Правила, що містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990 року.

На момент сплати ОСОБА_2 пайових внесків за кооперативну квартиру (протягом 1972-1982 років) були чинними положення Типового Статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.06.1972 № 297 (надалі - Типовий Статут ЖБК).

Так згідно пункту 6 Типового Статуту ЖБК членами кооперативу можуть бути громадяни, які досягли 18-річного віку, постійно проживають, а також прописані на території даного міста, селища, села або навколишніх сіл в межах одного району і потребують житла або поліпшення житлових умов.

За змістом пункту 23 цього Статуту жилі будинки і споруди, збудовані житлово-будівельним кооперативом, належать йому на праві кооперативної власності і не можуть бути продані або передані як в цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, що здійснюється в установленому порядку при ліквідації кооперативу.

Відповідно до пунктів 31, 33, 34 Типового Статуту ЖБК після закінчення будівництва кооперативного будинку (будинків) кожному члену житлово-будівельного кооперативу з членами сім`ї надається окрема квартира у відповідності з розміром його паю і рішенням загальних зборів членів кооперативу про розподіл квартир. В разі, якщо в кооперативний будинок переселяється з будинку місцевої Ради, державної, кооперативної чи громадської організації не вся сім`я члена кооперативу, то за особами, які залишаються, зберігається право користування цією площею (квартирою або кімнатою) в межах 13,65 кв. м на одну особу з урахуванням права на додаткову жилу площу. Розмір паю кожного члена кооперативу повинен відповідати будівельній вартості окремої квартири, крім випадків розділу паю (пункти 43 та 44 цього статуту) та застосування поправочних коефіцієнтів до вартості квартир. Кожний член кооперативу в строки, встановлені загальними зборами, зобов`язаний внести не менше 40 процентів вартості закріпленої за ним квартири (або відповідно не менше 30 процентів вартості закріпленого за ним будинку або квартири, якщо кооператив організовується в сільській місцевості).

Пункт 43 вказаного Типового Статуту передбачає, що пай померлого члена кооперативу переходить до його спадкоємців у встановленому законом порядку. За спадкоємцями члена кооперативу, що користувались за життя спадкодавця жилим приміщенням, зберігається право користування ним і надалі при умові вступу їх у кооператив. До кооперативу може бути прийнято стільки спадкоємців, скільки є ізольованих кімнат у квартирі спадкодавця.

Відповідно до ст. 145 Житлового кодексу України якщо член житлово-будівельного кооперативу виключений з кооперативу (крім випадків, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7 статті 147), помер або вибув з нього з інших причин чи переселився

в іншу квартиру в будинку того ж кооперативу, члени його сім`ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. Член сім`ї, який виявив бажання вступити до кооперативу замість попереднього члена кооперативу, має перевагу перед іншими особами. Дружині члена кооперативу, що має право на частину паєнагромадження, надається перевага на вступ до кооперативу перед іншими членами сім`ї. При відсутності дружини, що має право на

частину паєнагромадження, а також при відмові її від вступу до кооперативу така перевага надається спадкоємцям члена кооперативу, які проживали разом з ним.

Аналогічні положення містяться у пункті 55 Примірного Статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186, якою також визнано такою, що втратила чинність постанову Ради Міністрів УРСР від 27 червня 1972 року № 297 «Про затвердження Типового статуту житлово-будівельного кооперативу».

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі № 6-138цс13 викладено наступну правову позицію:

Відповідно до частин 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом пунктів 4, 5 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2004 р. відносини спадкування регулюються нормами цього Кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 р.) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 р. Якщо спадщина у зв`язку зі смертю члена кооперативу відкрилася до 1 липня 1990 р., тобто до набрання чинності Законом СРСР від 6 березня 1990 р. N 1305-I «Про власність в СРСР» (який згідно з Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 р. N 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» підлягав застосуванню на території України до 15 квітня 1991 р. - часу набрання чинності Законом України від 7 лютого 1991 р. N 697-XII «Про власність»), то відповідно до ст. 145 ЖК УРСР та п. 43 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу і пунктів 7, 55 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу відкривається спадщина не на квартиру, а на пай, який переходить до спадкоємців у порядку, передбаченому законом (статті 524 - 562 ЦК УРСР 1963 р.), а члени його сім`ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. Спадкоємцям, які не користувались жилим приміщенням за життя спадкодавця, і спадкоємцям, що відмовились від подальшого користування ним, кооператив виплачує успадкований пай або його частку (частини 4, 5 п. 43 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу). Згідно зі ст. 15 Закону України від 7 лютого 1991 р. N 697-XII «Про власність» член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 р. набуває право власності на цю квартиру, тому в разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України від 7 лютого 1991 р. N 697-XII «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в житлово-будівельному кооперативі за рахунок спільних коштів члена цього кооперативу і членів його сім`ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Як вбачається з матеріалів справи член житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 та все майно, у тому числі грошові кошти, що були зароблені та витрачені в інтересах сім`ї є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, у тому числі й пайові внески за кооперативну квартиру.

Суду у ході розгляду справи не подано доказів того, що ОСОБА_3 була членом ЖБК «Ювілейний», а також доказів того, що вона зареєструвала право власності на спірну квартиру після померлого ОСОБА_2 у порядку спадкування (у нотаріальному чи судовому порядку). За життя ОСОБА_2 , який був членом ЖБК також не оформив право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно роз`яснень, наведених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справи про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Як встановлено у ході розгляду справи мати відповідача - ОСОБА_3 не набула право власності на спірну квартиру ані у порядку ст. 15 Закону України «Про власність» як член житлово-будівельного кооперативу, який виплатив пайові внески за кооперативну квартиру, ані у порядку спадкування після померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Посилання позивача на те, що відповідач - ОСОБА_1 набув право власності на спадкове майно - квартиру, оскільки а момент смерті матері ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) постійно проживав із нею, суд оцінює критично, оскільки встановлено, що відповідач у період з 2015 року періодично проходив лікування у спеціалізованих медичних закладах і такі госпіталізації були тривалими, зокрема остання госпіталізація перед поміщенням відповідача до КУСОР Атинського психоневрологічного інтернату тривала майже рік - з 01.06.2018 по 21.05.2019. Як пояснив у ході судового розгляду представник опікуна відповідача, з урахуванням специфіки захворювання відповідача усі інші госпіталізації, починаючи з 2015 року були аналогічними за тривалістю.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статей 79, 80 даного Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За результатом дослідження у ході судового розгляду даної справи доказів, поданих позивачем на підтвердження позовних вимог до відповідача як до власника квартири щодо стягнення у примусовому порядку заборгованості за надані послуги з теплопостачання, суд зазначає, що позивачем не подано належних і достатніх доказів того, що відповідач набув право власності на вказану квартиру у встановленому законодавством порядку, або ж проживав у цій квартирі та користувався послугами позивача зі згоди власника, а також позивач не надав доказів того, що він укладав з відповідачем або іншою особою від його імені відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відтак у суду відсутні правові підстави вважати відповідача ОСОБА_1 споживачем у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню саме з підстав недоведеності того, що відповідач є власником спірної квартири, оскільки саме з цих підстав було заявлено позов.

Відповідно до ст. 141 ЦПК Україниу зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268, 273, суд

ухвалив:

У позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт», вул. Гагаріна, буд. 1, м. Шостка Сумської області, 41100, , електронна адреса: .uа.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: с. Таратутине Сумського району Сумської області.

Повне судове рішення складено 20.10.2021.

Суддя Ю.О. Зеря