Номер провадження: 22-ц/813/4461/21
Номер справи місцевого суду: 500/4339/13-ц
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.

за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 липня 2020 року про розстрочку виконання рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 серпня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 179 009, 79 грн. та судовий збір у розмірі 1 790, 10 грн.

27.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду. Заява обгрунтована тим, що 17 серпня 2007 року він отримав кредит в сумі 20 300 доларів США по курсу 100 доларів США - 505 гривень. З жовтня 2008 року курс долара США почав стрімко зростати, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором та підставою звернення позивача з цим позовом до суду. При цьому ОСОБА_1 зазначає, що його матеріальне становище не дозволяє виконати рішення у повному обсязі, оскільки його заробітня плата мінімальна - 4 327, 50 грн. на місяць та на його утриманні перебувають дружина, неповнолітня дочка та непрацездатний батько, який є інвалідом 2 групи. Крім того, комунальні платежі щомісячно становлять в середньому 1000 - 1500 грн. Стягнення коштів за виконавчим листом ставить його сім"ю у вкрай важке становище, а переведення права власності житлового будинку на іпотекодержателя призведе до бездомності. Для врегулювання питання виконання рішення просив розстрочити рішення суду, шляхом стягнення з нього по 800 грн щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили ухвалою суду про розстрочку судового рішення.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду задоволено частково. Розстрочено виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 серпня 2013 року, шляхом сплати ОСОБА_1 по 1050 грн щомісячно.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 липня 2020 року скасувати та відмовити заявнику у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.435 ЦПК за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Аналогічна норма міститься і в ст.33 ЗУ „Про виконавче провадження. Так, відповідно до ч.1 ст.33 наведеного Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Звертаючись із заявою про розстрочку виконання рішення суду, заявником не надано конкретних доказів виникнення в його сім"ї виняткових обставин, які вказують на наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду, а посилання на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» як на підставу для розстрочення (відстрочення) виконання рішення суду не є тією обставиною, яка утруднює виконання рішення суду або робить його неможливим в розумінні ст. 435 ЦПК України.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що боржник на протязі шести років, з дня ухвалення рішення - 08 серпня 2013 року та набрання ним законної сили 20 серпня 2013 року до звернення у листопаді 2019 року із цією заявою до суду вживав дії щодо виконання рішення суду.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було достатніх підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду.

Крім того, за положенням ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, а суд задовольняючи заяву ОСОБА_1 розстрочив виконання судового рішення понад встановлений законом строк, більше ніж на 14 років.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії», заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі «Трихліб проти України», заява №58312/00, пп.25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі «Іммобіліаре Саффі проти Італії», заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п.66).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції при розгляді питання про розстрочення виконання рішення суду норм матеріального і процесуального права, у зв"язку з чим ухвалу слід скасувати, а заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича - задовольнити частково.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 липня 2020 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 серпня 2013 року - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19.10.2021 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова