Справа № 490/3019/18
н/п 2/490/2561/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., позивачки ОСОБА_1 , її представниці - адвоката Іванової Н.М., відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Разумовського О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

18.04.2018 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивачка вказала, що проживає із відповідачами по справі по сусідству. Протягом останнього часу в них склалися неприязні відносини внаслідок самовільних дій відповідачів щодо розорядження земельною ділянкою загального користування та території обслуговуючого кооперативу садівничого товариства "Хризонтема". Відповідачі безпричинно чіпляються до позивачки, ображають її, висловлюється нецензурно на її адресу. Постійні словесні образи з боку відповідачів відбуваються в присутності батьків позивачки, її малолітнього сина та мешканців вулиці.

Так, 06.02.2018 року приблизно 23:30 годин відповідачі погрожували їй фізичною розправою, через що позивачка звернулася до правоохороних органів із заявою про вжиття заходів до відповідачів, згодом на її виклик прибули інспектори патрульної поліції, в присутності яких, відповідачі продовжили висловлюватися нецензурно, що було зафіксовано на відеозапис з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліцейських, який наявний в матеріалах справи. Висловлювання відповідачів на її адресу зроблені у нецензурній, зневажливій, непристойній, принизливій брутальній формі є образливим висловлюванням, яке має негативний характер, є таким, що принижує честь і гідність позивачки. Висловлювання відповідачів у присутності сторонніх осіб та родичів спричинили порушення її здоров`я і психо-емоціального стану. Позивачці завдано моральної шкоди, яка виразилась у моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги та спричинено моральну шкоду. У зв`язку з чим просить солідарно стягнути з відповідачів в якості відшкодування моральної шкоди за приниження її честі та гідності 50000 гривень.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 22.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом.

25 лютого 2019 року на адресу суду надійшов відзив представниці відповідачів - адвоката Нікітіної Ю.В., в якому позов не визнає повністю.

На обгрунтування своєї позиції зазначає, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, і під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконання нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Крім того, адвокат зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не висловлювалися нецензурно в сторону позивачки, а вищевказаний позов є результатом наклепу на відповідачів.

05 вересня 2019 року на адресу суду від представниці позивачки надійшла відповідь на відзив, в якому зазначила, що доводи, викладені у відзиві на позов, не заслуговують на увагу, звертає увагу на ту обставину, що предметом позову не є спростування недостовірної інформації, а є саме захист честі та гідності.

Вказує, що 06.02.2018 року під час чергового конфлікту, який виник внаслідок самоправної поведінки відповідача ОСОБА_4 , в присутності інспекторів патрульної поліції, що прибули на виклик позивача, та інших сусідів, відповідачі обзивали позивачку образливими словами та інші образи у вкрай агресивній манері. Та їх поведінка зафіксована на відеозапису з нагрудних відеорестраторів пітрульних поліцейських.

На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 10.02.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

17.02.2021 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 19.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 20.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 08.07.2021 року оголошувалася перерва до 22.10.2021 року.

22.10.2021 року відповідачем ОСОБА_2 , до суду подано письмові пояснення, в яких зазначає, що вказаний позов є спробою тиску на нього з боку позивачки для відмови його від підтримання кримінального обвинувачення стосовно позивачки в кримінальному провадженні у справі №490/2325/18. Крім того, зазначає, що позивачкою не доведено факту поширення ним або його дружиною інформації щодо позивачки, зокрема у формі нецензурних висловлювань, чи-то в будь-якій іншій брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує честь та гідність позивачки.

Також вказує на неможливість врахування судом відеозапису наданого позивачкою, зазначає про неспівпадіння дати відеозапису та дати коли відбувалася конфліктна ситуація, а також зазначає про проведення зйомки без згоди осіб, які на ній зображені, що є порушенням приписів статті 307 ЦК України. Просить в позові відмовити.

В судовому засіданні позивачка та її представниця заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав, що викладені у позові та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник проти задоволення позовних вимог заперечували вказували на непристойну поведінку позивачки її конфліктність, просили в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивачки є обгрунтованими та підлягають частковому задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивачка проживає в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають по сусідству з позивачкою - в будику АДРЕСА_2 , при цьому, ОСОБА_2 , являється головою правління Обслуговуючого кооперативу садівничого товариства "Хризантема".

Між позивачкою та відповідачами склалися вкрай неприязні стосунки, в результаті чого, 06 лютого 2018 року між позивачкою та групою осіб, до якої входили також і відповідачі, відбувся конфлікт. Вказані обставини підтвердили самі сторони та допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Також вказане підтверджується висновком та повідомленням Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, співробітниками якого проводилася профілактична бесіда з відповідачами про недопущення антисуспільної поведінки, в якій вони попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 129 КК України.

Як вбачається з досліджених судом відеозаписів, 06 лютого 2018 року, під час конфлікту між позивачкою та відповідачами, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , неодноразово висловлювалися на адресу позивачки ОСОБА_1 такими словами: «конченая», «тварь», «наркоманка».

При цьому, судом не приймаються посилання відповідача та його представника на неможливість врахування зазначених відеозаписів, оскільки надані позивачкою докази відеозаписи, відповідають вимогам встановленим статтями 77-80 ЦПК України. При цьому, хоча на відеозаписі і зазначена дата 07.02.2018 року, фактично зафіксовані події, які мали місце 06.02.2018 року, що не заперечено сторонами та встановлено судом на підставі пояснень свідків та досліджених письмових доказів.

Тлумачення слів «конченая» та «тварь» містять ОСОБА_10 словарь русского языка под редакцией ОСОБА_11 (1935-1940) та Словарь русского языка: В 4-х т. / РАН, Ин-т лингвистич. исследований; Под ред. А. П. Евгеньевой. 4-е изд., стер. М.: Рус. яз.; Полиграфресурсы, 1999, згідно з якими «конченая» - "человек, ни на что больше не способный, от которого уже ничего нельзя ждать в будущем"; «тварь» - "презрительное или бранное обозначение человека", "О подлом, мерзком человеке".

При цьому, словом «наркоманка» називають особу жіночої статті яка вживає наркотичні речовини, натомість, доказів вживання позивачкою наркотичних речовин відповідачами не надано.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідності до ст. 32 Конституції кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Однакове є регламентованиму ст. 68, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до приписів 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 270 ЦК України до особистих немайновим прав фізичної особи належить, зокрема, право на повагу до гідності та честі.

Вимогами ст. ст. 15, 275 ЦК України передбачено право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Частиною 2 ст. 302 ЦК України передбачено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності; ч. 1 ст. 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно ст. ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1 роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Під гідністю розуміється визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Поширенням інформації є: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до п. 15 наведеної постанови роз`яснено юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, що є сукупністю таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною є інформація, яка не відповідає дійсності, містить в собі неправдиві дані, викладена із перекрученням фактів. Негативна інформація поширена про особу вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Також вказаною постановою ПВС України передбачено, що образа це умисне приниження честі й гідності особи, виражене в непристойній формі, зневажливе висловлювання, що спрямоване проти кого-небудь і викликають у нього почуття гіркоти, душевного болю. Це вживання інвективної (різкої, лайливої) лексики, застосування непристойних жестів, міміки, тощо.

Як роз`яснено у п.19 цієї постанови, якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Такої позиції дійшов Верховний суду України у своїй постанові у справі №591/7099/16-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Судом встановлено, що висловлювання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на адресу позивачки ОСОБА_1 у присутності сторонніх осіб та родичів було вчинено у брутальній та принизливій для неї формі, а тому вказані висловлювання слід визнати як образливі, та такі, що принижують честь та гідність позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

В пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року роз`яснено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до роз`яснень п. 5 та п. 9 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

При цьому, незважаючи на ту обставину що в конфліктній ситуації 06.02.2018 року приймали участь і інші особи, зокрема і ОСОБА_9 , позивачка звертаючись до суду з позовом до відповідачів вважала, що спільними діями не будь-яких інших, а саме цих осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , їй було завдано моральної шкоди, а тому судом не приймаються аргументи представника відповідача про необхідність відмови в позові з тієї підстави, що позивачкою не заявлено вимоги також і до ОСОБА_9 , який разом з відповідачами непристойно висловлювався на адресу позивачки.

Враховуючи наведене вище та беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає, що діями відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позивачці було заподіяно моральну шкоду, внаслідок висловлювання на її адресу у брутальній та принизливій для неї формі, що ганьбить честь та гідність позивачки ОСОБА_1 , внаслідок чого вона відчула пригнічення та дискомфорт.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для позивачки, характер та обсяг її страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнала позивачка, ступінь вини відповідачів, майновий стан, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає за можливе позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково та для відшкодування завданої позивачці моральної шкоди стягнути із відповідачів на її користь 3500,00 гривень.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За такого, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню по 61,67 грн., пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 12, 13, 76-83, 259, 263 - 265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (адреса проживання: АДРЕСА_4 ) про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (адреса проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ), відшкодування моральної (немайнової) шкоди у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (адреса проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ), по 61 (шістдесят одна) гривня 67 копійок, сплаченого судового збору, згідно квитанції №ПН7285 від 18.04.2018 року.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін