Провадження № 2/761/7381/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.,

з участю секретаря: Бражніченко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгенівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

у січні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгенівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якій з урахуванням уточненої позовної заяви від 05.07.2021 року просила суд:

- визнати виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем 04.12.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №5941, яким стягнуто ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором №МФ-120 від 14.058.2018 року укладеним з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» у сумі 11 673,80 грн. таким, що не підлягає виконанню;

- стягнути з ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на користь позивача стягнуті виплати у розмірі 13 141,18 грн. та понесені судові витрати у розмірі: 2270,00 судового збору та 5000 витрати на оплату правничої допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.12.2020 року Приватним нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №5941, яким стягнуто ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором №МФ-120 від 14.058.2018 року укладеним з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» у сумі 11 673,80 грн., яка складається з: - прострочена заборгованість за кредитом (основна сума) 3 825,05 грн.; - заборгованості за відсотками 6 503,23 грн., заборгованість за комісією - 344,25 грн.; 3% річних застосовані до основної сум та відсотків - 701,27 грн. Плата за вчинення виконавчого напису у сумі 300 грн.

Так позивач вказує, що 05.01.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгенівна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про арешт коштів боржника за виконавчим написом №5941 від 04.12.2020 року.

Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушення положень ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», виконавчий напис вчинено без оригіналів нотаріально посвідченого договору скільки станом на 04.12.2020 раку (дату вчинення спірного виконавчого напису) чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу, а також нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувача та за умови, що з дня виникнення права вимоги минулого не більше трьох років проте нотаріусом не перевірено вказані вимоги.

Також позивач вказує, після накладення арешту на грошові кошти позивача, із його пенсійної карти було списано декілька пенсій в рахунок погашення заборгованості перед відповідачем, що на думку позивача є грубим порушення діючого законодавча і тому просить повернути йому безпідставно списані кошти.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгенівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.04.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 12.04.2021 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгенівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за № 5941 виданого 04.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 користь ТОВ «ФЕ «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором № МФ-120 в сумі 11 673,80 грн. яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівни Матвійчук Наталією Євгенівною у виконавчому провадженні №6403641.

05.07.2021 року до суду за Вхід. №63123 надійшла уточнена позовна заява, у якій позивач збільшив суму безпідставно стягнутих коштів за виконавчим написом.

07.07.2021 року до суду надійшов відзиві на позовну заяву і якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Та зазначено, що відповідачем надано приватному нотаріусу оригінал кредитного договору, а згідно з положеннями Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України необхідно надавати саме оригінал кредитного договору, а не нотаріально посвідченого договору.

07.07.2021 року до суду від приватного виконавця виконавчого округу Донецької області надійшла постанова №640336941 від 10.06.2021 року про закінчення виконавчого провадження.

09.07.2021 року до суду за Вхід №65474 надійшов уточнений відзив відповідача у якому просили суд відмовити у задоволенні у повному обсязі та заперечували проти суми судових витрат.

Позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В позовній заяві, позивач зазначила, що розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгенівна в судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківського області Личуком Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5941 про звернення стягнення заборгованості, що виникла за Кредитним договором №МФ-120 від 14.05.2018 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ТОВ «БІ ДЖИ МІКРОФІНАНС» правонаступником усіх прав і обов`язків за вказаним договором є ТОВ «ФК «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» на підставі договору про відступлення прав вимоги №1 від 22.06.2018 року та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) загальна сума заборгованості складає 11 673,80 грн. в тому числі: 3 825,05 - простроченої заборгованості за кредитом (основна сума); 6 503,23 грн. - заборгованості за відсотками; 344,25 грн. - заборгованість за комісією; 701,27 грн.- 3% річних застосовані до основної суми та відсотків; за вчинення виконавчого напису в розмірі 650 грн.

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталією Євгенівною від 05.01.2021 року «про відкриття виконавчого провадження» відкрито виконавче провадження ВП №64033641 з примусового виконання виконавчого напису № 5941 від 04.12.2020 (а.с. 18)

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України Про нотаріат ). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (поданнястягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовнозаборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок), містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису нотаріуса як і в Переліку.

Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду.

Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача.

Згідно підпункту 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;строк, за який має провадитися стягнення;інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У відповідності до п.п. 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи:якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідного оригіналу нотаріально посвідченої угоди має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У своїй постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» зазначила, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Також у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано жодних доказів на спростування доводів позивача.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса були всі необхідні документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто докази, які мають підтверджувати, що нотаріус мав, передбачені законом,підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, крім з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №МФ-120 від 14.05.2018 року не є нотаріально посвідченим, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на користь позивача стягнуті виплати у розмірі 13 141,18 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження суми безпідставно стягнутих коштів позивач надає Історію по картковому рахунку № НОМЕР_1 надану АТ «Райффайзен Банк Аваль» у період з 01.03.2021-14.06.2021 років, на ім`я ОСОБА_1 , з яких вбачається лише, що на відповідний рахунок надходять кошти і відбувається зняття коштів чи відбуваються різні відрахування по рахунку.

Таким чином, позивачем не доведено, щодо фактично стягнута сума 13 141,18 грн., оскільки історії по картковому рахунку № НОМЕР_1 не вбачається, що відрахування проводилась у межах виконавчого провадження ВП № 64033641, а також не підтверджено, що саме ці кошти отримані ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на користь позивача стягнуті виплати у розмірі 13 141,18 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору та оплату правничої (правової) допомоги у розмірі 5000 грн, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду копії наступних документів: Договір про надання правничої допомоги в цивільному проваджені від 09.03.2021 року; Додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 09.03.2021 року укладеного з ОСОБА_1 ; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, попередній розрахунок послуг з надання правничої допомоги, від 09.03.2021 року, Акт виконаних робіт від 18.03.2021 року та Довідка про по оплату юридичних послуг адвоката від 18.03.2021 року, товарний чек № б/н від 18.03.2021 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, суд прийшов до висновку, враховуючи викладене, що суму судових витрат зазначених в акті вартість за весь перелік робіт - не є співмірними в розумінні ч.4 ст. 137 ЦПК України, а також враховуючи заперечення відповідача щодо розміру правових витрат, тому суд прийшов до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1362,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5,ст.ст. 12, 13, 76-84, 89, 95, 137, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позовну заяву - задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис від 04.12.2020, вчинений Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, який зареєстрований в реєстрі за №5941, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором №МФ-120 від 14.05.2018 року в загальній сумі заборгованості 11 673,80 грн., - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4362,00 грн., що складаються з: судового збору у розмірі - 1362,00 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 3 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», , адреса: м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7.

Третя особа: Личук Тарас Володимирович - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу, адреса: 76000, м. Івано-Франківська, вул. Михайла Грушевського, буд. 17.

Третя особа: Матвійчук Наталія Євгенівна - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області, адреса: 87545, Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Перемоги, 103, прим. 101.

Повний текст рішення складено 21.07.2021 року.

Суддя: