печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань - Талдоновій М.Є.,

справа № 757/49888/18-Ц

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

вимоги позивача: відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 09.05.2018 о 12 год. 52 хв. в її квартирі відбулося залиття гарячою брудною водою з квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 , про що було повідомлено аварійну службу ПАТ «Київводоканал». 21.05.2018 представниками ЖЕД «Печерськжитло» за відсутності відповідача було складено Акт про залиття, аварії, що трапилося на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, примірник якого було направлено відповідачу. Згідно вказаного акту залиття трапилося з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , а саме, порив гарячого водопостачання на змішувачі, що розміщений на кухні. Відповідно до Висновку експерта №16/07-2018 від 16.07.2018 вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворились унаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 26000,00 грн. Згідно висновку №06/08-2018 від 06.08.2018 розмір збитку, спричинений втратою якості, а отже і вартості досліджуваного меблевого гарнітуру кухні та іншого майна, нанесений залиттям квартири АДРЕСА_1 складає 22703,40 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати спричинену позивачу шкоду, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 60050,48 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Бортницької В.В. від 15.11.2018 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 15.11.2018 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

13.02.2019 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог.

21.03.2019 відповідач направив відзив на адресу суду

Відповідач заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем по даній справі. За твердженням відповідача таким належним відповідачем має бути ОСОБА_3 оскільки між відповідачем та останнім 30.11.2016 було укладено договір про оренду квартири АДРЕСА_2 . Відповідно до умов вказаного договору у разі заподіяння шкоди третім особам під час оренди, ОСОБА_3 зобов`язався відшкодувати шкоду у повному розмірі, включаючи судові витрати.

У зв`язку із перебуванням судді Бортницької В.В. у відпустці, було здійснено повторний автоматичний розподіл даної справи.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Новак Р.В. від 17.07.2019 справу було прийнято до свого провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою судді від 14.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо), оскільки відповідних заяв, клопотань не надходило

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Козаков О.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, просив відмовити в його задоволенні, оскільки відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем по даній справі.

Третя особа ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

09.05.2018 мало місце залиття квартири позивача. 21.05.2018 представниками ЖЕД «Печерськжитло» за відсутності відповідача було складено Акт про залиття, аварії, що трапилося на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, примірник якого було направлено відповідачу. Згідно вказаного акту залиття трапилося з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , а саме, порив гарячого водопостачання на змішувачі, що розміщений на кухні.

Так власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 .

Відповідно до договору №2-Б/1 про оренду квартири від 30.11.2016, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідач передав ОСОБА_3 в тимчасове користування (для проживання та роботи) 3-х кімнатну квартиру площею 84 кв. метри №17 у будинку АДРЕСА_2 . Пунктом 3.1.7 вказаного договору передбачено, що у разі заподіяння шкоди третім особам під час оренди, ОСОБА_3 зобов`язався відшкодувати шкоду у повному розмірі, включаючи судові витрати.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що він діє з моменту підписання 30.11.2016 по 20.11.2017. В разі якщо жодна із сторін за закінченням дії договору письмово не повідомить іншу сторону про свій намір закінчити його дію, то теперішній договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. Матеріали справи не містять та сторонами не було надано доказів про припинення договору оренди, а отже на час залиття квартири позивача договір оренди був діючим.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення вищевказаної норми узгоджуються з положеннями ст. 15 ЦК України, згідно якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ч. 1 ст. 780 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана третім особам у зв`язку з володінням та/або користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Під неналежними відповідачами слід розуміти таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ч. 1 ст. 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду).

Згідно ч.ч 1, 2, 3 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Оскільки такого клопотання подано не було, суд позбавлений можливості замінити неналежного відповідача на належного за власною ініціативою, враховуючи принцип диспозитивності.

Системний аналіз наведених вище положень Кодексу та змісту позову, дає підстави для висновку, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем по даній справі, в даному випадку відповідачем має бути ОСОБА_3 , оскільки є відповідальним внаслідок укладення договору оренди квартири, за можливо завдану шкоду як наймач квартири.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено вище, відповідно до ч. 1 ст. 4, 15 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення відповідачем прав позивача, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Роз`яснити позивачу право звернення до суду з позовом до ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене та керуючись постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 1218, 1269, 1270, 1277 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 18, 48, 51, 81, 89, 95, 175, 177, 184, 187, 241, 242, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 )

Суддя Р.В. Новак