Провадження № 2/127/3450/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Швець А. В., відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_5 спільно з відповідачами належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,0904 га, кадастровий номер :02:050:0017, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована у АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №502868, виданим 07 квітня 2005 року, зареєстрованим за №50.

Земельна ділянка зареєстрована в державному земельному кадастрі, під арештом не перебуває.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є його дружиною та після смерті ОСОБА_5 вступила в спадщину й отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 грудня 2020 року на 33/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки позивачу було відмовлено в зв`язку з відсутністю визначеної частки спадкодавця. З метою захисту свого права позивач звернулася до суду з даним позовом та просила визначити, що розмір часток померлого становить - 33/100, а відповідачів - 67/100.

Відповідачі правом на відзив не скористалися.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 вересня 2021 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначене підготовче засідання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2021 року суд витребував копію спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_5 та закрив підготовче провадження.

В судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,0904 га, кадастровий номер :02:050:0017, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована у АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №502868, виданим 07 липня 2005 року, зареєстрованим за №50 (а.с.6)

Земельна ділянка зареєстрована в державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02 серпня 2021 року НВ-021 (а.с.7-9).

За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 серпня 2021 року №268701621 земельна ділянка під арештом не перебуває (а.с.10).

На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_5 належало 33/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою 08 серпня 1989 року за реєстровим № 2-2309, зареєстрованим ВООБТІ 22 серпня 1989 року в реєстровій книзі за реєстровим номером 18406.

Інша частка - 67/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , належить відповідачам по справі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадкування по закону, виданого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 25 грудня 1990 року по реєстру №5-11049, зареєстрованого у ВООБТІ 08 січня 1991 року за реєстровим номером 18406.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21 квітня 2020 року (а.с.11).

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 01 червня 1987 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_5 позивач вступила в спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 грудня 2020 року на 33/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами/, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.13).

Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Надольської О. А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 жовтня 2020 року №98/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки у зв`язку з відсутністю визначеної частки спадкодавця (а.с.18).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Частинами 4, 5 ст.89 ЗК України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідні роз`яснення містять положення п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20.

Згідно з ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилається на розмір часток сторін у праві власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Вказане визнається відповідачами по справі. Суд приймає визнання відповідачами позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України (в редакції на час отримання в спільну сумісну власність земельної ділянки, 19 жовтня 2004 року) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Статтею 121 ЗК України (в редакції на час набуття права власності на земельну ділянку співвласниками будинковолодіння) визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 га, в селищах не більше 0,15 га, в містах не більше 0,10 га (ч.1); при цьому розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв`язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим) (ч.3).

За системним аналізом зазначених норм матеріального права (ст.377 ЦК України, ст.120, 121 та ч.1 ст.118 ЗК України) громадянин мав право на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться у його користуванні, а у випадку переходу права власності на житловий будинок (частину житлового будинку) та переходу при цьому права користування земельною ділянкою на приватизацію тієї земельної ділянки, на якій розміщено житловий будинок (частина житлового будинку), господарські будівлі та споруди, та частини земельної ділянки, необхідної для їх обслуговування.

Співвласникам вказаного будинковолодіння передано у спільну сумісну власність земельну ділянку для обслуговування та будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд у розмірі що є меньшим, ніж визначено законом.

Отже, кожен із власників будинковолодіння отримав у власність земельну ділянку не меншу ніж та, на якій розташована його частина будинковолодіння та необхідна для їх обслуговування.

Оскільки за положеннями частини третьої статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, за системним аналізом усіх зазначених норм матеріального права, які були чинними на час зазначених правовідносин, можна зробити висновок, що в разі набуття права спільної сумісної власності на земельну ділянку співвласниками будинковолодіння з виділеними частками, право власності на земельну ділянку переходить відповідно до їх розміру часток у будинковолодінні.

Тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0904 га, кадастровий номер :02:050:0017, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 , в розмірі, що зазначений у позовних вимогах, а саме ОСОБА_5 - 33/100, відповідачів - 67/100 підлягає задоволенню.

При цьому, суд враховує, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 355, 357, 368, 372, 377 ЦК України, ст. 89, 120, 158 ЗК України, ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0904 га, кадастровий номер :02:050:0017, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 , становлять:

ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 33/100, ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , - 67/100.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 28.10.2021.

Суддя: