Справа № 263/3383/19
Провадження № 2/263/75/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2021 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі судді Шатілової Л.Г., .при секретарі Костиць А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну справу за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г.,Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним, про скасування рішення про державну реєстрацію договору купівлі-продажу, скасування запису про право власності,

ВСТАНОВИВ:

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ботман О.О. до суду надійшло клопотання про закриття провадження по справі. На обґрунтування клопотання зазначила, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 з 2008 року зареєстрований у державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець,нерухоме майно, що є предметом даного спору використовується ФОП ОСОБА_2 задля здійснення ним господарської діяльності, під магазин. Відповідач ОСОБА_1 згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 1993 року є також фізичною особою-підприємцем. Вважає, що даний спір має розглядатись в порядку господарського судочинства.

Представник позивача просив відмовити у задоволені клопотання про закриття провадження з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Треті особи надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник ОСОБА_2 також, надав заяву про розгляд клопотання про закриття провадження у його відсутність.

Суд, вивчивши клопотання, заперечення на клопотання,виходить з наступного.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 з 2008 року зареєстрований у державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець, а ОСОБА_1 з 1993 року є також фізичною особою-підприємцем.

Нерухоме майно, що є предметом даного спору використовується ФОП ОСОБА_2 задля здійснення ним господарської діяльності.

Відповідно до частини першої статті 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці (далі - ФОП), фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору зокрема є: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України (далі - ГК України), іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, якою передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12-37гс19).

15 травня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19) сформулювала правовий висновок про те, що для встановлення факту користування фізичною особою земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності нею як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровані як фізична особа - підприємець. Відомостей про припинення ними підприємницької діяльності немає.

До подібних висновків за аналогічних фактичних обставин за участю тих самих сторін дійшов Верховний Суд у постанові від 17 березня 2021 року у справі № 263/15489/16-ц, провадження № 61-11007 св 20.

З урахуванням встановлених обставин, спір у цій справі, який виник за участю суб`єктів господарювання з метою здійснення підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці, належить до спорів, які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Тобто дана справа взагалі має розглядатись в Господарському суді Донецької області.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки, ФОП ОСОБА_1 , а пізніше ФОП ОСОБА_2 використовував та використовує нерухоме майно, що є предметом даного спору , для здійснення підприємницької діяльності, отримує від цієї діяльності прибуток та сплачує відповідні податки, враховуючи характер наявних правовідносин, суд вважає, що даний спір має розглядатись в порядку господарського судочинства.

З огляду на вищевказане, керуючись ч. 1 ст. 19 ЦПК України, ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №263/3383/19 за позовною заявою Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Макаревич В.Г., Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним, про скасування рішення про державну реєстрацію договору купівлі-продажу, скасування запису про право власності.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.Г.Шатілова