Житомирський апеляційний суд
Справа №279/593/21 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 76 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції цивільну справу № 279/593/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Недашківської Л.А. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила поновити її на роботі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» з дати звільнення на посаді інженера 2 категорії Коростенського відділу статистики, служби статистики, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі та стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27.12.2001 була прийнята на роботу оператором електронно-обчислювальних машин Технологічного центру по обробці перевізних документів згідно наказу № 44-к від 26.12.2001 року Коростенської дирекції залізничних перевезень Південно-Західної залізниці та постійно працювала на залізниці до моменту звільнення, тобто до 20.01.2021 року, переводилася з посади на посаду в зв`язку з реорганізаціями, які проводилися відповідачами та змінами в структурі, штаті, назв підприємства та зміни підпорядкованості, статусів юридичної особи підприємств, про що є записи в трудовій книжці. 20.01.2021 року наказом № 76/ос її було звільнено з посади інженера 2 категорії Коростенського відділу статистики регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.

Позивач зазначила, що 10.07.2020 року повідомленням заступника директора виконавчої регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" з управлінням персоналом та соціальної політики ОСОБА_2 її було повідомлено про скорочення вказаної посади та в порядку працевлаштування запропоновано посади по регіональної філії "Південно-Західна залізниця" згідно з додатком на 38 стор. Зазначено, що в разі відмови від запропонованих посад її буде звільнено за п.1ст.40 КЗпП України 10.09.2020. З наказом по особовому складу про скорочення штатної чисельності працівників, зміни, реорганізації служби регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" працівників під розписку ніхто не ознайомлював та копію наказу до теперішнього часу на її письмову заяву не видали так як його не існувало. Не надано копії протоколу засідання комісії профспілкової організації "Південно-Західна залізниця" щодо розгляду питань про надання згоди на звільнення згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України від 04.09.2020 року, про скорочення 8 штатних одиниць.

Вважає її звільнення незаконним, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства з наступних підстав: з моменту працевлаштування по 01.01.2020 року на підприємстві діяв наказ про затвердження штатного розпису, згідно якого штатна численність працівників підприємства складала 11 одиниць. 01.01.2020 року відповідачем видано наказ № НЗБ-08/129 від 07.08.2020 року про затвердження нового штатного розпису, згідно якого чисельність працівників буде скорочено на 8 штатних одиниць, а її посаду скоротили на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України - розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації.

Позивач зазначає, що в період на 01.09.2020 рік вона перебувала на лікарняному, їй не запропонували іншу посаду та не врахували її права переважного залишення на роботі. Вона була звільнена з роботи з порушенням вимог трудового законодавства, хоча дійсно було скорочення штату, власник під час скорочення штату не запропонував їй інші посади, які були вільними і не надав належних доказів того, що вона відмовилась від переведення.

У зв`язку з незаконними діями відповідача їй була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що були втрачені нормальні життєві зв`язки, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, з врахуванням характеру порушення її прав та глибини душевних страждань, вона моральну шкоду оцінює у 20 000 грн. Посилаючись на наведене, просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що всупереч вимогам трудового законодавства, при звільненні їй не було запропоновано вакантні посади на підприємстві під підпис, про що свідчить відсутність письмової відмови від запропонованої роботи. Зазначає, що на засідання профспілкової організації Управління ПЗЗ в 2020 році у м. Київ її не викликали та про його проведення і прийняття будь-яких рішень щодо неї вона не знала. Зосереджує увагу на тому, що при звільненні відповідачем не враховано переважне право на залишення її на роботі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 10.07.2020 була особисто під підпис повідомлена про скорочення та одночасно з повідомленням їй були запропоновані усі вакантні посади по регіональній філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на 38 сторінках , з якими вона особисто під підпис ознайомилась. Протягом 2-місячного терміну та до дня фактичного звільнення ОСОБА_1 їй пропонувались вакантні посади, проте вона забажала лише вакантні посади по місцю свого проживання у м. Коростень. Враховуючи, що позивач перебувала на лікарняному та встановлення режиму надзвичайної ситуації на всій території України від 25.03.2020 №338 (зі змінами) інформування про вакантні посади та спілкування з позивачем здійснювалось в телефонному режимі, про що складались відповідні акти. Після виходу з останнього лікарняного, 20.01.2021 позивач з`явилась до відділу кадрів філії та надала заяву про своє звільнення з роботи у зв`язку зі скороченням штату з 20.01.2021. Відповідач провів порівняльний аналіз по кожному працівнику та з урахування того, що ОСОБА_1 має вищу освіту непрофільного напрямку, одружена, неповнолітніх утриманців немає, доручення виконує несумлінно, наказом №7-Н/К від 19.02.2020 їй оголошено догану у зв`язку з чим не знайшов підстав для переважного права на залишення її на роботі.

В судовому засіданні апеляційного суду, яке проводилось в режимі відеоконференції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечила, надала пояснення аналогічні викладеному у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (пункт третій статті 64 Господарського кодексу України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених, зокрема у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Як роз`яснено у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 27.12.2001 прийнята на посаду оператора електронно-обчислювальних машин Технологічного центру по обробці перевізних документів згідно наказу № 44-к від 26.12.2001 року Коростенської дирекції залізничних перевезень Південно-Західної залізниці та постійно працювала на залізниці до моменту звільнення, тобто до 20.01.2021 року, неодноразово переводилася з посади на посаду у зв`язку з реорганізаціями, які проводилися відповідачем та змінами в структурі, штаті, назві підприємства та зміни підпорядкованості, статусів юридичної особи, про що є записи в трудовій книжці (т.1 а.с.9-12).

Наказом № 136-Н від 17.04.2020 року регіональної філії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» було вирішено скоротити 8 посад у службі статистики регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» відповідно до Положення регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», вказівки АТ «Укрзалізниця», від 19.03.2020 №Ц-3-83/472-20 щодо необхідності завершення реорганізації служб статистики регіональних філій, у звя1язку із запровадженням з 01.01.2020 року формування в автоматизованому режимі ф.ДО-6А «Звіт про середній час знаходження вантажних вагонів на залізничній станції, дирекції залізничних перевезень, регіональній філії АТ «Укрзалізниця» ф.ДО-6А» (т.1 а.с.58-59).

10.07.2020 року позивача було повідомлено про скорочення та у разі появи інших вакантних посад протягом терміну попередження, вони будуть запропоновані. Попереджено, що 10.09.2020 року у разі відмови від запропонованих посад, її буде звільнено по п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України згідно з чиним законодавством. Інформація про скорочення буде надана у районну службу зайнятості населення, куди слід звернутися для реєстрації протягом семи календарних днів після звільнення (т.1, а.с. 22).

Разом з повідомленням про скорочення ОСОБА_1 було запропоновано посади по регіональній філії «Південно-Західна залізниця» згідно з додатком на 38 сторінках.

З попередженням про скорочення та запропонованими посадами ОСОБА_1 була особисто повідомлена 10.07.2020, про що свідчить її підпис (т.1, а.с. 22).

Матеріалами справи підтверджується, що з 13.07.2020 по 07.08.2020 ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, з 07.09.2020 по 26.09.2020 у відпустці, з 23.09.2020 по 22.10.2020- на лікарняному, з 23.10.2020 по 26.10.2020 на лікарняному, з 27.10.2020 по 23.11.2020 на лікарняному, з 24.11.2020 по 26.11.2020 - у відпустці, з 27.11.2020 по 28.12.2020 на лікарняному, з 29.12. по 19.01 2020 - на лікарняному (т.1 а.с.99-108).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID -19» ( зі мінами) через спалах у світі коронавірусу на усій території України встановлено карантин, який постановою Кабміну України від 22.07.2020 №641 продовжено до 31.12.2020, а розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №338 (зі змінами) встановлено режим надзвичайної ситуації на всій території України до 28.02.2021.

Відповідач зазначає, що на період карантину на залізниці було рекомендовано користуватись дистанційними формами спілкування (розмови в телефонному режимі, через Інтернет, електронною поштою та інше).

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному та у відпустці інформування про вакантні посади та спілкування з нею здійснювалось в телефонному режимі по гучномовцю і складанням відповідних актів.

Відповідно до актів від 10.07.2020 року, від 15.08.2020 року, від 03.11.2020 року, від 15.12.2020 року ОСОБА_1 не надала згоди на переведення на будь-яку посаду, з тих, що були їй запропоновані для працевлаштування. Згідно акту від 20.01.2021 року в день звільнення ОСОБА_1 знову не надала згоди на переведення на будь-яку посаду, з тих, що були запропоновані для працевлаштування (т.1 а.с.98,109,110,111,114)

Як вбачається із витягу з протоколу №75 від 04.09.2020 року, на засіданні профкому Управління "Південно-Західна залізниця" було вирішено питання про звільнення за скороченням штату ОСОБА_1 (т.1 а.с.115). Питання скорочення ОСОБА_1 розглядалось на засіданні профспілкового комітету Управління "Південно-Західна залізниця" після телефонної розмови з ОСОБА_1 , яка надала згоду на розгляд зазначеного питання без неї (т.1 а.с.23,115).

20.01.2021 року позивач власноруч написала заяву про звільнення у зв`язку зі скороченням штату (т.1а.с. 116) та відповідно до наказу № 76/ос її було звільнено з посади інженера 2 категорії Коростенського відділу статистики регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на підставі п.1ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (т.1 а.с.18).

Серед іншого, суд встановив, що ОСОБА_1 відповідно до наказу №7-Н/К від 19.02.2020 року було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки було виявлено факт порушення трудової дисципліни та оголошено догану (т.1а.с. 62-63).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ст. 89 ЦПК України.

Встановивши, що у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, внаслідок чого було скорочено посаду, яку обіймала ОСОБА_1 , останню в установленому законом порядку більш ніж за два місяці було попереджено про наступне вивільнення, відповідачем було запропоновано позивачу вакантні посади, які та могла зайняти та від яких вона відмовилася, відсутність у позивача переважного права на залишення на роботі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивача звільнено з роботи з дотриманням вимог трудового законодавства.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, районний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом переважного права позивача на залишення на роботі є безпідставними, оскільки відповідач провів порівняльний аналіз по кожному працівнику та з урахування того, що ОСОБА_1 має вищу освіту непрофільного напрямку, одружена, неповнолітніх утриманців немає, доручення виконує несумлінно, наказом №7-Н/К від 19.02.2020 їй оголошено догану - не знайшов підстав для переважного права на залишення її на роботі. Доводи відповідача позивачем не спростовані.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що позивача, в порушення трудового законодавства, звільнено в період тимчасової непрацездатності, є необґрунтованими, оскільки із листка непрацездатності (а.с. 108 Том № 1) вбачається, що остання перебувала на лікарняному в період з 29 грудня 2020 року по 19 січня 2021 року, натомість була звільнена 20 січня 2021 року.

Що стосується доводів заявника в апеляційній скарзі про те, що профспілковий орган розглянув питання щодо надання або відмови в наданні згоди на звільнення у відсутність позивача, повідомлення про день та час розгляду зазначеного питання він не отримував, заяви про розгляд питання за його відсутності не надавав є безпідставними, оскільки чинним законодавством не передбачено, що розгляд вказаного питання повинен відбуватися за обов`язкової присутності особи, яку має бути звільнено, враховуючи те, що ОСОБА_1 в телефонній розмові надала згоду на розгляд питання по скороченню без її присутності.

Аргументи апеляційної скарги про те, що їй не було запропоновано вакантні посади на вказаному підприємстві спростовуються дослідженими вище доказами, а саме актами про відмову на переведення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з боку відповідача та профспілкового органу з нею не проводились телефонні розмови не можуть бути враховані, оскільки в суді апеляційної інстанції нею надавались суперечливі пояснення з цього приводу і на спростування доводів і наданих відповідачем доказів позивачем не заявлялись будь-які клопотання, як то допит свідків, витребування запису телефонних розмов, ні в суді першої, ні апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і на законність оскаржуваного рішення не впливають, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.07.2021.

Головуючий Судді