Справа № 713/1406/21
Провадження №2/713/449/21
26.10.2021 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів.
У позові вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , батьком якого є відповідач.
21.06.2012 року уклала шлюб з відповідачем. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.02.2016 року по справі №718/2643/15-ц шлюб між ними розірвано. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.10.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , щомісячно в розмірі 1000,00 грн, до досягнення ним повноліття.
Зазначала, що проживають в старій хаті без зручностей у її батьків, умови проживання вкрай нужденні і змінити їх немає можливості. Працює, але її мінімальна заробітна плата не покриває розходи, оскільки на її утриманні є ще неповнолітня донька ОСОБА_4 .
Відповідач не сплачує аліменти, не надає дитині будь-якої матеріальної допомоги. Вже кілька років ОСОБА_2 знаходиться на заробітках в Німеччині та Польщі, періодично приїжджаючи додому. Але допомоги дитині не надає.
Вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина до 3000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вона не може повністю забезпечити неповнолітнього сина ОСОБА_3 одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, тощо. Не має змоги оплатити (у разі потреби) його лікування, відвідування необхідних гуртків для його розвитку, тощо.
Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 3000,00 грн щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи по суті належним чином, про що є відомості в матеріалах справи. До початку підготовчого засідання представник позивачки адвокат Маніліч І.Д. надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечують.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи по суті в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини своєї неявки суду не повідомив та не подав у встановлений судом строк відзив на позов.
З письмової згоди представника позивачки суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом установлено, що позивачкою заявлено позовну вимогу про зміну розміру аліментів, стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області по цивільній справі №718/2831/18 провадження №2/718/882/18, посилаючись на її скрутне матеріальне становище та покращення матеріального становища відповідача, а також на зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину.
На підтвердження позовних вимог позивачкою ОСОБА_1 надано такі докази:
копію свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 21.05.2012 року виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ;
копію рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.02.2016 року по цивільній справі №718/2643/15-ц провадження №2/718/1286/15, яке набрало законної сили 12.02.2016 року і яким розірвано шлюб, зареєстрований 21.06.2012 року в виконкомі Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис №09, між ОСОБА_1 , 1990 року народження та ОСОБА_2 , 1986 року народження та після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено шлюбне прізвище ОСОБА_1 ;
копію рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.10.2018 року по цивільній справі №718/2831/18 провадження №2/718/882/18, яке набрало законної сили 23.11.2018 року, яким: змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця с. Бережниця Вижницького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с. Діброва Кіцманського району Чернівецької області, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня вступу рішення в законну силу.
Стягнуто з ОСОБА_2 704,80 гривень судового збору на користь держави.
Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.02.2016 року по справі №718/2644/15-ц, відкликано;
довідку Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області №961 від 31.05.2021 року, згідно якої: ОСОБА_1 , 1990 року народження проживає в с. Діброва Вижницького району Чернівецької області з сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на її утриманні;
акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №72, складений 15.06.2021 року виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, згідно якого: ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 без реєстрації. У склад її сім`ї входять: дочка - ОСОБА_4 , 2009 року народження; син - ОСОБА_3 , 2012 року народження. Будинок старої побудови, газифікований, без зручностей, власником якого є мати ОСОБА_7 . Заявниця ОСОБА_1 сама виховує двоє неповнолітніх дітей;
довідку виконавчого комітету Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №02-18/924 від 24.06.2021 року, згідно якої: зі слів сусідів ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , періодично перебуває на тимчасових заробітках за межами України.
На спростування позовних вимог відповідачем ОСОБА_2 доказів не надано.
При вирішенні позовних вимог суд застосовує норми права.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
За положеннями частини 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК України - Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст.183 СК України - Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст.184 СК України - Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі).
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року №6-143цс13.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.».
Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст.182 СК України, яким визначався розмір - 30%).
Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дає змогу дійти висновку, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Законом України від 03.07.2018 року №2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.
Тобто законодавство передбачає механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть за наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 12.09.2018 року у справі №459/2181/17 та від 20.06.2019 року у справі №632/580/17.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що позовна вимога про зміну розміру аліментів на утримання дитини з 1000,00 грн щомісячно до 3000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку із зміною законодавства, не ґрунтується на зазначених вимогах закону, оскільки зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
З наданих позивачкою та безпосередньо досліджених у судовому засіданні доказів судом установлено, що з часу ухвалення рішення судом про зміну розміру аліментів:
її сімейний та матеріальний стан не змінилися;
у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів;
доказів звернення позивачки до державного виконавця з вимогою виконати ч.1 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» суду не надано.
Разом з тим, позивачкою не виконано встановленого вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України обов`язку доведення належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами своїх позовних вимог - зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, які б давали підстави для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.
Враховуючи наведені норми права та встановлені судом обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , про зміну розміру аліментів безпідставні та необґрунтовані, а отже задоволенню не підлягають.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити, що відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Іван ПИЛИП`ЮК