Справа № 459/3049/20 Головуючий у 1 інстанції: Отчак Н.Я.
Провадження № 22-ц/811/1817/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 квітня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, покликається на те, що 05 вересня 2002 року уклала шлюб з відповідачем, який розірвано 22 січня 2009 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі виконавчого листа № 2-2730/06 від 25 травня 2006 року, виданого Червоноградським міським судом Львівської області відповідач зобов`язаний виплачувати на її користь аліменти на утримання їхніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів свого заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стверджує, що у червні 2018 року написала заяву про призупинення виплати аліментів, оскільки відповідач працював за кордоном і аліменти на той час сплачував в повному обсязі, відтак вони домовилися про те, що аліменти він надалі буде сплачувати сам в розмірі, визначеному судом. Зазначає, що свої зобов`язання ОСОБА_1 не виконував, тому у липні 2020 року вона звернулася до Червоноградського міського ВДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) із заявою про відновлення виплат аліментів згідно з виконавчим листом № 2-2730/06 від 25 травня 2006 року, виданого Червоноградським міським судом Львівської області. Вказує, що внаслідок невиконання відповідачем рішення суду станом на 31 грудня 2020 року у нього утворилася заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 82921.04 грн. Вважає, що має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше ніж 100 відсотків заборгованості. З наведених підстав просить стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2020 року включно в розмірі 82 921.04 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02 квітня 2021 рокупозов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2020 року у сумі 73 960 грн.

У решті вимог відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 у користь держави 840,80 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що, за період з 01 липня 2018 року по 01 серпня 2020 року аліменти ним не сплачувалися у зв`язку з проживанням з ним та його мамою сина ОСОБА_5 , який перебував на його утриманні в цей період. Зазначає, що за період з серпня по грудень 2020 року аліменти ним сплачені частково, зокрема, за серпень 2020 року в розмірі 3188.10 грн., за листопад 2020 року в розмірі 3216,08 грн. та за грудень 2020 року в розмірі 3200 грн., а за період з січня по березень 2021 року аліменти ним сплачені в повному обсязі. Вказує, що стягнення пені можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти, однак, на його думку, його вини в несвоєчасній сплаті аліментів немає, оскільки позивач добровільно припинила стягнення аліментів за період з 01 липня 2018 року по 01 серпня 2020 року, а виконавче провадження в цей період було закрите. Вважає, що позивачем не обгрунтована поважність причини непред`явлення нею виконавчого листа до виконання у вказаний період, що на його думку, свідчить про відсутність його вини у виникненні заборгованості, а сама по собі наявність заборгованості не є підставою для покладення на його відповідальності у вигляді пені за період, коли виконавчий лист не знаходився на примусовому виконанні. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 травня 2021 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 квітня 2021 року вирішено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 квітня 2021 року призначено на 17 год. 00 хв. 04 жовтня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 13 жовтня 2021 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 04 жовтня 2021 року, датою ухвалення постанови є саме 13 жовтня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення пені за період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2020 року, загальний розмір якої становить 421 117.65 грн., однак, зважаючи на те, що позивач має право на стягнення пені в розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, така підлягає стягненню з відповідача частково, в розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, тобто 73 960 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 , виданими Відділом реєстрації актів громадянського стану Червоноградського управління юстиції 24 липня 2003 року (а.с. 12-13).

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського управління юстиції Львівської області 22 січня 2009 року, підтверджується, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано.

Довідкою про склад сім`ї № 13364 від 30 жовтня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають з матір`ю, ОСОБА_2 (а.с. 14).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2006 року стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей: доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 03 травня 2006 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2006 року набрало законної сили 08 червня 2006 року.

На виконання рішення суду Червоноградським міським судом Львівської області 01 серпня 2008 року видано виконавчий лист № 2-2730/06, який пред`явлено до виконання в Червоноградський міський відділ державної виконавчої служби Львівської області.

27 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою, в якій просила закінчити виконавче провадження про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 на її користь у зв`язку з відсутністю у нього заборгованості станом на 27.06.2018 року.

Постановою старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження від 27 червня 2018 року виконавче провадження № 9709902 з виконання виконавчого листа № 2-2730, виданим 01 серпня 2008 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей: доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 03 травня 2006 року до досягнення дітьми повноліття закінчено.

04 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 2-2730, виданого 01 серпня 2008 року Червоноградським міським судом Львівської області.

Постановою державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про відкриття виконавчого провадження від 05 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62728983 з виконання виконавчого листа № 2-2730, виданого 01 серпня 2008 року Червоноградським міським судом Львівської області.

З долучених до матеріалів справи розрахунків заборгованості по аліментах, проведених державним виконавцем Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в межах виконавчого провадження № 62728983 вбачається, що така станом на 01 жовтня 2020 року становить 82 976 грн., станом на 01 січня 2021 року становить 83 227.90 грн., а станом на 01 лютого 2021 року становить 73 960 грн.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верхового Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

На обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 надала розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів, однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, за його основу була взята сума заборгованості відповідача зі сплати аліментів, яка є значно вищою, ніж заборгованість відповідно до розрахунку, проведеного державним виконавцем Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в межах виконавчого провадження № 62728983 станом на 01 лютого 2021 року.

З розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів, яку вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства розрахував суд першої інстанції, вбачається, що загальний розмір пені складає 421 117.65 грн.

Враховуючи те, що стаття 196 СК України передбачає, що розмір пені, що підлягає стягненню з платника аліментів, нарахованої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, не може бути більше 100 відсотків заборгованості, зважаючи на те, що розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 73 960 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незважаючи на те, що розмір нарахованої пені становить 421 117.65 грн., з відповідача на користь позивачки слід стягнути 73 960 грн. пені за прострочення сплати аліментів, що відповідає сумі заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що в несвоєчасній сплаті аліментів та виникненню заборгованості відсутня вина ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки батьки зобов`язані утримувати своїх дітей, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2006 року на нього покладено обов`язок зі сплати аліментів, відповідач обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, однак не вживав заходів для виконання такого обов`язку в повному обсязі, у зв`язку з чим в період з липня 2018 року по вересень 2020 року у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів, а беззаперечних, належних та допустимих доказів того, що ним у зазначений період сплачувалися аліменти і заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідачем суду не надано.

З огляду на те, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, закінчення виконавчого провадження не може бути підставою звільнення від сплати аліментів, оскільки обов`язок відповідача з їх сплати не закінчився і продовжується до досягнення дітьми повноліття.

Покликання апелянта на те, що в період виникнення заборгованості зі сплати аліментів з ним проживав його син, ОСОБА_3 , який перебував на його утриманні не можуть братися до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цих обставин.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване заочне рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 13.10.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.