Справа № 737/442/21
Провадження № 2-о/737/22/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Рубаненко Н.Ю., за участі секретаря Ричкаль Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Куликівська селищна об`єднана територіальна громада в особі Куликівської селищної ради,

про встановлення факту батьківства,

учасники справи не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Куликівського районного суду Чернігівської області із заявою про встановлення факту батьківства. Посилаючись на необхідність оформлення спадщини, яку на даний час вона позбавлена можливості оформити у нотаріальній конторі, просить встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є її рідним батьком.

В обґрунтування позову зазначає, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Орлівка Куликівського району Чернігівської області. У свідоцтві про її народження матір`ю зазначено ОСОБА_3 , батьком зазначений ОСОБА_4 . Насправді її батьком є ОСОБА_2 , але оскільки батьки на час її народження в шлюбі не перебували, то відомості про батька у свідоцтві про народження зазначені зі слів матері і можливості підтвердити документально факт, що ОСОБА_2 є її батьком у неї немає.

Зазначає, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом з 1973 року у АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті матері вона здійснювала догляд за батьком, проживала з ним разом до дня його смерті. Також для мешканців села Орлівка факт, що ОСОБА_2 є її батьком є загальновідомим. У її родині той факт, що ОСОБА_2 є її батьком ніколи не ставився під сумнів, всі родичі визнавали його чоловіком її матері та її батьком.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Орлівської сільської ради. Тривалий час заявниця не знала про наявність у батька майна, яке вона могла б успадкувати. Дізнавшись, що ОСОБА_2 мав право власності на земельні ділянки, вона вирішила оформити спадщину, однак через те, що у її свідоцтві про народження батьком значиться ОСОБА_4 , вона позбавлена можливості оформити право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги.

Заявниця здійснила поховання батька за власний кошт, постійно підтримувала родинні стосунки з батьками, допомагала у веденні домашнього господарства, підтримувала батька матеріально.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але до суду від Куликівського селищного голови Постернак Ю. О. надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без присутності представника селищної ради та повідомляє про відсутність заперечень щодо задоволення заяви.

Суд, дослідивши повно і всебічно обставини справи та письмові докази, проаналізувавши норми законодавства, дійшов переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що визначений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 . У свідоцтві про її народження батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (мовою оригіналу) (а.с.4).

У повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_5 зазначено, що відомості про батька - ОСОБА_6 внесені на підставі заяви матері (а.с.44-45).

29 жовтня 1994 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с.5).

Згідно з довідкою Куликівської селищнної ради Куликівського району Чернігівської області № 517 від 22.09.2021 року, ОСОБА_9 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_10 (а.с.59).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Згідно з довідкою старости Орлівського старостинського округу Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 206 від 13.05.2021 року ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 був зареєстрований та постійно проживав один в АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 не заводилась, на випадок смерті ОСОБА_10 заповіту не залишив (а.с. 48-49).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 підтвердив, що ОСОБА_2 був батьком заявниці. Повідомив, що померлий ОСОБА_10 проживав по сусідству з ним. ОСОБА_1 доглядала за своїм батьком та поховала його. Відносини між заявницею та ОСОБА_10 були як між батьком та дочкою.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 підтвердила, що ОСОБА_2 був батьком заявниці. Повідомила що давно знає заявницю та її сім`ю, оскільки проживає недалеко від них. Вони вели спільне господарство, між ними були сімейні відносини як батька та дочки. Всі в селі знали, що ОСОБА_10 був батьком заявниці.

Згідно з абзацом 2 пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в п. 15 зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України .

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

В Указі Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» в п. 6 зазначено, що правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківтва особи, з якою мати не перебувала в шлюбі, застосовується у відношені дітей, що народились після введення в дію Основ законодавства Союза РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 01 жовтня 1968 року.

В частині 1 статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС) зазначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В частині 2 ст. 53 КпШС зазначено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Таким чином, за змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин.

Частина третя статті 53 КпШС України не обмежує коло доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство.

Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Тобто при вирішені спору про встановлення батьківства мають враховуватись усі докази в сукупності. (постанова Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 201/3963/16-ц).

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З показань свідків вбачається, що ОСОБА_2 був батьком ОСОБА_1 , так як вони довгий час спільно проживали та вели спільне господарство, піклувалися одне про одного, між ними були сімейні відносини як батька та дочки, однак запис про батька заявниці здійснений був за вказівкою матері. Крім того, ім`я та по-батькові особи, яку заявниця вважає своїм батьком відповідають відомостям про батька, які вказані у свідоцтві про її народження.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був рідним батьком ОСОБА_1 , тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст. ст. 4, 12, 13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 293, 315, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 ) задовольнити.

Встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Орлівка Куликівського району Чернігівської області ОСОБА_2 є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.Ю. Рубаненко