ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

13 жовтня 2021 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/783/21

Номер провадження: 22-ц/819/1463/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Вейтас І.В., Кузнєцової О.А.

секретар Плохотніченко А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Булах Є.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» треті особи: ОСОБА_2 про визнання зобов`язання припиненим та про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і судових рішень суду першої інстанції

У січні 2021 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 08.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» як позикодавцем, та позивачем як позичальником, було укладено «Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу» №, за яким остання отримала споживчий кредит у сумі 36 783, 35 дол. США. Того ж дня задля забезпечення кредитних зобов`язань АКІБ «УкрСиббанк», як кредитором, та ОСОБА_2 , як поручителем, було укладено відповідний «Договір поруки» №233266.

08.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та умовах визначених даним договором ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, що встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 09.10.2014 року у цивільній справі №668/12582/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

27 лютого 2015 року представник позивача за дорученням здійснив платіж виданих йому готівкою грошових коштів у сумі 56 665 дол. США на користь ПАТ «Дельта Банк» через Касу №2 Дніпропетровського відділення №1 цього ж ПАТ «Дельта Банк». Того ж дня ПАТ «Дельта Банк» видано Довідку №2-1840620 в тому, що «Договір про надання споживчого кредиту № 0, укладений 08.10.2008 року між ОСОБА_1 та первісним кредитором АТ «УкрСиббанк», права якого з 08.12.2011 року перейшли до АТ «Дельта Банк», надалі - «Кредитор», з усіма додатковими правочинами до нього, укладеними як з АТ «УкрСиббанк», так і з Кредитором, надалі по тексту - «Договір», предметом застави по якому виступав транспортний засіб марка VOLVO, модель S40, 2008 року, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , припинив свою дію з 18.02.2015 року у зв`язку з повним виконанням Позичальником зобов`язань перед Кредитором за вказаним Договором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до Позичальника по Договору №0 від 08.10.2008 року».

14 лютого 2020 року ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» надіслав позивачці Повідомлення про зміну кредитора.

Посилаючись на те, що відступлення права вимоги за вже припиненим зобов`язанням свідчить про невизнання факту припинення цього зобов`язання відповідачем, оскільки відступлення права вимоги можливе лише за діючим зобов`язанням, просила визнати її зобов`язання за укладеним 08 жовтня 2008 року між нею та АКІБ «Укрсиббанк» «Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу» № припиненими з 27 лютого 2015 року; визнати недійсним укладений 14 лютого 2020 року АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт кепітал» «Договір №2160/К про відступлення прав вимоги» за «Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу» № від 08 жовтня 2008 року.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про необгрунтованість позовних вимог, оскільки позивачка після ухвалення 09.10.2014 року рішення суду про стягнення з неї заборгованості, у добровільному порядку у 2015 році вказану заборгованість погасила, про що Банком їй було надано відповідну довідку, а тому суд дійшов помилкового висновку, що вказане зобов`язання не є припиненим.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції

За умовами кредитного договору, укладеного 08.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , остання отримала кредит у сумі 36 783,35 доларів США зі сплатою 14,50 % річних, з кінцевим терміном повернення до 08 жовтня 2015 року.

Кредитний договір №0 від 08.10.2008 року було доповнено додатковими угодами від 30 січня 2009 року, згідно яких сторони погодили розмір ануїтетного платежу 610 дол. США та погоджено новий строк виконання зобов`язань за договором до 08.10.2017 року.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов зазначеного кредитного договору 08 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно укладеного 08 грудня 2011 року договору купівлі-продажу ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за вказаним кредитним договором з додатковими угодами.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 09 жовтня 2014 року у справі №668/12582/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» 623 745,69 грн у рахунок відшкодування заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 08 жовтня 2008 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 23.11.2017 року у справі №668/12582/14-ц рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 09 жовтня 2014 року в частині задоволення позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 змінено та ухвалено вважати в межах стягнутої з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в рахунок відшкодування заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.10.2008 року суми 623 745, 69 грн., з ОСОБА_2 підлягає до стягнення солідарно із ОСОБА_1 306 786, 08 грн.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості набрало законної сили.

Відповідно до копії квитанції №27678145 від 27 лютого 2015 року було здійснено платіж у сумі 56 665, 00 дол. США на користь ПАТ «Дельта Банк» , призначення платежу «погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №0 від 08.10.2008 року, позичальник ОСОБА_1 ».

27.05.2015 року ПАТ «Дельта Банк» видано ОСОБА_1 . Довідку №2-1840620 в тому, що «Договір про надання споживчого кредиту № 0, укладений 08.10.2008 року між ОСОБА_1 та первісним кредитором АТ «УкрСиббанк», права якого з 08.12.2011 року перейшли до АТ «Дельта Банк», надалі - «Кредитор», з усіма додатковими правочинами до нього, укладеними як з АТ «УкрСиббанк», так і з Кредитором, надалі по тексту - «Договір», предметом застави по якому виступав транспортний засіб марка VOLVO, модель S40, 2008 року, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , припинив свою дію з 18.02.2015 року у зв`язку з повним виконанням Позичальником зобов`язань перед Кредитором за вказаним Договором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до Позичальника по Договору №0 від 08.10.2008 року».

Оригінали зазначених письмових доказів були перевірені під час апеляційного розгляду справи.

Висновки апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, з матеріалів справи вбачається що позивачка добровільно виконала свої зобов`язання за кредитним договором від 08.10.2008 року, підтвердженням чого є надані нею квитанція та довідка банку від 27.05.2015 року про повне виконання нею кредитних зобов`язань та відсутності у банка, як кредитора, фінансових та майнових претензій до неї, як позичальника. Зазначена довідка банком не спростована.

У зв`язку з цим кредитний договір припинив свою дію виконанням, проте банк в порушення норм діючого законодавства не вчинив дій щодо припинення зобов`язань позивачки, що є неправомірним та порушує права позивача.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на правову позицію ВП ВС висловлену у постанові від 26.01.2021 року у справі №522/1528/15-ц, оскільки під час апеляційного розгляду справи встановлено, що добровільне погашення боргу позивачкою відбулося в лютому 2015 року, тобто після ухвалення заочного рішення Суворовським районним судом м.Херсона від 09.10.2014 року. Апеляційне та касаційне провадження в зазначеній справі відбулося за скаргами поручителя в зобов`язанні ОСОБА_2 і під час апеляційного та касаційного розгляду справи обставини можливого погашення боргу позичальником судом не перевірялися, судові засідання в апеляційній та касаційній інстанції відбувалися без участі позичальника, а тому робити висновок про можливість захистити свої права боржником під час розгляду іншої справи про стягнення з неї заборгованості в даному випадку буде невірним, оскільки заборгованість нею була сплачена після ухвалення рішення суду першої інстанції, докази виконання зобов`язання а ні Банком, а ні відповідачем в справі не спростовані, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав в задоволенні позовних вимог в частині припинення зобов`язання.

Також колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги укладеного 14 лютого 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт кепітал», з огляду на таке.

Відповідно до статті 215ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, законодавством передбачений перелік підстав для визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом ( ч.1 ст.514 ЦК України ).

Отже відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Враховуючи той факт, що за укладеним 14 лютого 2020 рокудоговором про відступлення прав вимоги відбулася передача прав за припиненим зобов`язанням, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання вказаного договору недійсним.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України у випадку скасування або зміни судового рішення постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Позивачка згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (100%) з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 4540 грн (1816+2724), який підлягав сплаті при подачі позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, визнати припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за укладеним 08 жовтня 2008 року між нею та АКІБ «Укрсиббанк» «Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу» № з 27 лютого 2015 року; визнати недійсним укладений 14 лютого 2020 року АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт кепітал» «Договір №2160/К про відступлення прав вимоги» за «Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу» № від 08 жовтня 2008 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» на користь держави судовий збір в сумі 4540 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у випадках, визначених п.п. а-г, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді І.В. Вейтас

О.А. Кузнєцова