22-ц/804/2392/21
263/608/21

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„ 21 жовтня 2021 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 263/608/21
Номер провадження 22-ц/804/2392/21
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Биліни Т.І., Пономарьової О.М.
за участю секретаря: Вороніної М.М.
учасники справи :
позивач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон»
третя особа ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 липня 2021 року головуючого судді Ікорської Є.С. зі складанням повного тексту судового рішення 07 липня 2021 року по визнання пункту договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним, а полісу таким, що не набрав чинності,-
В січні 2021 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» (далі - ПрАТ «СК «Еталон ») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання пункту 10 договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним, а полісу таким, що не набрав чинності.
Позов мотивований тим, що за наслідком проведення перевірки позивачем встановлено, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 0081975 не був оплачений ОСОБА_1 .
Так, відповідно до інформації, що міститься в полісі № АР 0081975, страховий платіж в розмірі 722 грн. відповідач сплатив 02 квітня 2020 року. Зокрема зазначено, що вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки відповідно до довідки від 13 січня 2021 року № 01-04-12 страховий платіж за вказаним полісом № АР 0081975 02 квітня 2020 року не було перераховано на рахунок ПрАТ «СК «Еталон».
З пояснень страхового агента ОСОБА_3 від 10 грудня 2020 року вбачалось, що бланки по ОСЦПВ № АР 0081975 були викрадені. З наведеного вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не застрахована в ПрАТ «СК «Еталон », оскільки поліс № АР 0081975 не набрав чинності та він не був оплачений.
Враховуючи наведене, позивач просив визнати поліс АР № 0081975 таким, що не набрав чинності, а п. 10 полісу визнати недійсним.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Еталон» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання пункту договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним, а полісу таким, що не набрав чинності, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Еталон» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи .

В обґрунтування доводів скарги, зокрема, зазначено, що суд не надав належної оцінки тому, що відповідно до довідки від 13 січня 2021 року № 01-04-12 страховий платіж за № АР 0081975 02 квітня 2020 року не було перераховано на рахунок ПрАТ «СК «Еталон» і що на момент подання позову даний страховий платіж не був сплачений ОСОБА_1 , а отже існує підстава визнання вказаного договору нечинним відповідно до ст. 215 ЦК України та з урахуванням вимог ст. 983 ЦК України.

Крім того, відповідно до наказу № 1/1 від 01 січня 2017 року з 01 січня 2017 року припинено будь-які касові операції на підприємстві, що і унеможливлювало фактично приймати страхові платежі. З наведеного вбачає, що суд не звернув уваги на те, що ймовірна оплата страхового платежу це лише припущення. Відсутність чеку про оплату страхового платежу або платіжного доручення, пояснення ОСОБА_3 щодо підтвердження факту втрати бланків полісу вказує на неналежну оцінку суду всіх доказів по справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду,проведеному в режимі відеоконференції представник ПрАТ «СК «Еталон » підтримав доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Український С.С. підтримали доводи викладені у письмових поясненнях з приводу апеляційної скарги , зазначивши, що як вбачається з акту прийому-передачі документів від 02 квітня 2020 року позивачем підтверджується той факт, що поліси ОСЦПВВНТЗ за № АР 0081975 передані ОСОБА_3 з боку ПрАТ « СК «Еталон». Відповідно до п.3.2.6. договору доручення на представництво страховика щодо укладання договорів страхування від 10 лютого 2020 року, що укладений між ПрАТ « СК «Еталон» та ОСОБА_3 , повірений зобов*язаний видавати належним чином заповнені поліси ОСЦПВВНТЗ (відповідні примірники страхувальника ) на руки страхувальникам/застрахованим особам виключно після сплати страхувальником відповідного страхового платежу в повному обсязі ,але не пізніше наступного дня від дати його сплати. А тому, доводи позивача ,що в матеріалах справи не міститься жодних доказів, які б підтверджували оплату страхувальником страхового платежу за договором страхування № АР 0081975 не є обгрунтованими . Крім того, згідно із п.3.2.9 договору повірений ОСОБА_3 був зобов*язаний забезпечити своєчасний перерахунок до ПрАТ « СК « Еталон» страхового платежу, який був здійснений ОСОБА_1 . Також,п.6.1. договору чітко вказано ,що ОСОБА_4 після отримання від страхувальника страхового платежу по укладеному полісу ОСЦПВВНТЗ не пізніше двох робочих днів, повинен перерахувати ці кошти на поточний рахунок ПрАТ «СК «Еталон». Тому, вважають, що неналежне виконання своїх обов*язків з боку повіреного ОСОБА_3 , а саме не перерахування ним до ПрАТ « СК`Еталон» отриманих від відповідача коштів 02 квітня 2020 року не тягне визнання п.10 полісу ОСЦПВВНТЗ недійсним та полісу таким, що не набрав чинності. Пунктом 8.1.2. договору чітко вказано, що у випадку не внесення повіреним страхового платежу за виписаним полісом ОСЦПВВНТЗ у встановлені договором строки та невиконання вимог пп.3.2.8 цього договору, при настанні страхового випадку повірений несе відповідальність у розмірі не внесеного страхового платежу та суми виплаченого довірителем страхового відшкодування. З приводу пояснювальної ОСОБА_3 зазначили, що вона не є належним, допустими та достовірним доказом, оскільки ОСОБА_3 не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання. Крім того, він не допитаний в суді в якості свідка, тому немає жодних правових підстав брати до уваги інформацію яка викладена у пояснювальній ОСОБА_3 від 10 грудня 2020 року. Крім того,30 серпня ОСОБА_1 був допитаний в якості свідка за кримінальним провадженням № 0000929 від 25 липня 2021 року. Кримінальне провадження відкрито на підставі звернення ПрАТ «СК «Еталон» про те, що їх представник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом омани незаконно оформив страховий поліс № АР 0081975 вартістю 722 грн та видав його ОСОБА_1 на транспортний засіб Volksagen Passat р.н. НОМЕР_1 . Позивач стверджує, що таким чином ОСОБА_3 шляхом омани заволодів зазначеними коштами, чим спричинив ПрАТ «СК «Еталон» матеріальний збиток. Тобто, відповідно до цієї інформації, яка підтверджується ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 04 серпня 2021 року по справі № 263/9631/21, підприємство позивача у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення підтверджує факт сплати грошей ОСОБА_1 за страховий поліс № АР 0081975.Це вказує на те, що ОСОБА_3 здійснено не тільки порушення договору доручення на представництво страховика ,а й можливо вчинено злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України. Просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник адвокат Шевчук Г.М. не з*явилися ,належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання,надали заяву , в якій зазначили про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції,просили розгляд справи провести за відсутністю третьої особи (т.1.а.с.249).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції із змісту полісу № АР 0081975, встановлено,що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладено 02 квітня 2020 року між ПрАТ «СК «Еталон » та ОСОБА_1 зі строком дії - з 03 квітня 2020 року по 02 квітня 2021 року, за яким застрахована цивільно-правова відповідальність страхувальника - відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 10 полісу № АР 0081975 страховий платіж в сумі 722 грн сплачений 02 квітня 2020 року о 08 год. 30 хв., тобто, в день укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АР 0081975 має всі обов`язкові реквізити договору страхування, на ньому проставлені штампи та відмітки страховика ПрАТ «СК «Еталон», даний договір підписаний сторонами - від страхувальника - безпосередньо ОСОБА_1 , та від страховика - страховим агентом (повіреним) страховика ОСОБА_3 (а.с. 5).

Договором доручення на представництво страховика щодо укладення договорів страхування, укладеним 10 лютого 2020 року між ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» (довірителем) та ОСОБА_3 (повіреним) підтверджуються повноваження страхового агента ОСОБА_3 на підписання із страхувальниками договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в інтересах страховика ПрАТ «СК «Еталон » (а.с. 6-12).

За змістом вказаного договору повірений ОСОБА_3 прийняв на себе обов`язки страхового посередника, в тому числі на укладання договорів ОСЦПВ та на прийняття страхових платежів від страхувальників в порядку, передбаченому чинним законодавством України, з подальшим перерахуванням отриманих коштів страховика у строки, передбачені цим договором (п.п. 2.1, 3.2.9, 4.1, 6.1 договору).

У п. 6.1 договору зазначено, що повірений, який отримав від страхувальників страхові платежі по укладених полісах обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, не пізніше двох робочих днів після їх отримання, перераховує ці кошти на поточний рахунок довірителя (страховика) згідно з п. 2 Положення про порядок провадження діяльності страховими посередниками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 1996 року № 1523.

Згідно з п. 3.2.6 договору повірений ОСОБА_3 зобов`язався належним чином заповнені поліси ОСЦПВ (примірники для страхувальників) видавати на руки страхувальникам/застрахованим особам виключно після сплати страхувальниками відповідного страхового платежу в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.2.12 договору повірений ОСОБА_3 зобов`язався у випадку втрати поліса, як тільки стане відомо про це, негайно (протягом 24 годин) сповістити довірителя шляхом телефонного дзвінка в колл-центр із зазначенням його серії та номеру, звернутися до МВС з відповідною заявою протягом трьох робочих днів подати довірителю письмове повідомлення про втрату поліса із зазначенням причин або обставин втрати.

З наданої позивачем копії наказу № 1/1 від 01 січня 2017 року «Про припинення готівкових касових операцій» вбачається, що ПрАТ «СК «Еталон » припинило будь-які готівкові касові операції на підприємстві, включаючи страхові платежі, страхові відшкодування.

Згідно з актом приймання-передачі документів від 02 лютого 2020 року бланк полісу № АР 0081975 переданий повіреному ОСОБА_3 (а.с.14).

Довідкою від 13 січня 2021 року ПрАТ «СК «Еталон » засвідчило, що оплата за договором страхування № АР 0081975 на рахунок товариства від ОСОБА_1 в період з дати укладання договору страхування по дату видачі довідки не надходила (а.с.4).

З копії пояснювальної від 10 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 отримав від СК «Еталон» бланки по ОСАГО 11 лютого 2020 року АО 25014 (5 шт.) та бланки АР 00819718, АР 0081975 (2 шт.) 02 квітня 2020 року, у квітні 2020 року був вскритий автомобіль «Мазда», звідки викрадено у тому числі поліс АР 0081975. ОСОБА_3 зазначив, що він звернувся із заявою до поліції та сподівався, що в результаті розшуку йому повернуть викрадене (а.с.13,142).

З роздруківки з сайту МТСБУ за номером поліса АР 000081975 вбачається, що наявна інформація про те, що бланк не використаний, страхова компанія «Еталон».

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та визнано винним у ДТП, що мала місце 04 листопада 2020 року, який керуючи автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Кіа» д.н.з. НОМЕР_3 та з автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_4 , що призвело до механічних пошкоджень усіх транспортних засобів з матеріальними збитками.

На схемі місця ДТП від 04 листопада 2020 року, є позначка про наявність у ОСОБА_1 страхового полісу «Еталон» серії АР/0081975, який дійсний до 02 квітня 2021 року (а.с.109).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Кіа» д.н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 угли (а.с.107).

Також судом встановлено, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справ за позовною заявою ОСОБА_2 угли до ПрАТ « СК «Еталон», ОСОБА_1 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зі змісту ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 04 серпня 2021 року,про задоволення клопотання дізнавача СД Маріупольского РУП ГУНП в Донецькій області Бондаренка С.Е. про тимчасовий доступ до речей і документів, у кримінальному провадженні,відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000929 від 25 липня 2021 року,за ознаками кримінального проступку,передбаченого ч.1 ст.190 КК України ,вбачається,що 25 липня 2021 року до Маріупольського РУП поштою надійшло звернення страхової компанії «Еталон» про те,що її представник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,шляхом омани незаконно оформив страховий поліс ,вартістю 722 грн та видав його ОСОБА_1 на транспортний засіб фольксваген пасат р.н. НОМЕР_1 . ОСОБА_3 шляхом омани заволодів зазначеними коштами,чим спричинив ПрАТ «СК «Еталон» матеріальних збитків (а.с.198).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того,що згідно п.3. полісу він набирає чинності з початку зазначеного строку його дій . Щодо страхового платежу, то у полісі зазначено, що він є сплаченим (пункт 10). Як встановлено судом, поліс № АР 0081975 містить підпис особи, що його склала, - ОСОБА_3 , затверджений печаткою страхової компанії. Позивачем не наведено доводів, що відтиск печатки на полісі є підробленим або ця печатка є недійсною. Вказаний поліс був переданий ОСОБА_3 за договором доручення, що також підтверджується актом прийому-передачі документів від 02 квітня 2020 року. Після настання ДТП третя особа звернулася до позивача із позовом про відшкодування шкоди, що заподіяна 04 листопада 2020 року. Пункт 10 полісу не містить даних щодо номеру і виду платіжного документу (квитанція, прибутковий ордер тощо), які б засвідчували сплату страхового платежу, але ці дані вносились у страховий поліс уповноваженою особою страховика, який вказав, що страховий платіж сплачено о 08 год. 30 хв. 02 квітня 2020 року. Страховий поліс підписаний уповноваженою особою страхової компанії та скріплений печаткою, правильність даних, внесених до нього, не оспорювалась, як і не оспорювався факт заповнення полісу саме повіреним ОСОБА_3 .Спірний договір є вчиненим у письмовій формі, містить відомості, які внесенні уповноваженою особою страховика, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Суд також дійшов висновку, що укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АР 0081975 02 квітня 2020 року та набрання ним чинності з наступного дня - з 03 квітня 2020 року (п. 3) після сплати 02 квітня 2020 року страхового платежу в сумі 722 грн (п. 10) не спростовано належними і допустимими доказами.

Доказів на спростування п. 10 страхового полісу щодо оплати страхувальником страхового платежу позивач до суду не надав.

Крім того ,суд першої інстанції зазначив ,що довідка від 13 січня 2021 року, видана страховиком ПрАТ «СК «Еталон», в якій позивач зазначає, що на його рахунок не було зараховано коштів від відповідача ОСОБА_1 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АР 0081975, не може бути доказом несплати страхувальником страхового платежу за вказаним вище полісом, оскільки умовами вказаного вище договору не передбачено обов`язку страхувальника сплачувати страховий платіж шляхом проведення безготівкового розрахунку безпосередньо на рахунок страховика ПрАТ «СК «Еталон». Відповідач не був позбавлений можливості сплатити страховий платіж готівковими коштами страховому агенту ОСОБА_3 під час укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і п. 10 зазначеного договору лише підтверджує сплату страхового платежу в повному обсязі, що не було спростовано позивачем.

Довідка від 13 січня 2021 року не спростовує факту сплати страхового платежу страхувальником ОСОБА_1 , оскільки за умовами договору доручення на представництво страховика щодо укладення договорів страхування, що був укладений 10 лютого 2020 року між ПрАТ «СК «Еталон» (довірителем) та ОСОБА_3 (повіреним), суми страхових платежів за укладеними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності перераховують на рахунок страховика не страхувальники, а страховий агент (повірений) ОСОБА_3 , який попередньо отримує страхові платежі від страхувальників (п. п. 3.2.9, 4.1, 6.1. договору).

Аналогічне положення закріплено і в п. 2 Положення про порядок провадження діяльності страховими посередниками.

За умовами п. 3.2.6 договору доручення від 10 лютого 2020 року, повірений ОСОБА_3 повинен був видати страхувальнику ОСОБА_1 поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (примірники для страхувальника) лише після сплати останнім відповідного страхового платежу в повному обсязі.

Отже, враховуючи вимоги п. 3.2.6 договору доручення від 10 лютого 2020 року, наявність у відповідача на момент оформлення ДТП заповненого належним чином примірника страхового поліса № АР 0081975 свідчить про сплату страхового платежу та, відповідно, про укладеність договору ОСЦПВ.

Суд також зауважив, що довідка від 13 січня 2021 року не відповідає вимогам ст. ст. 77, 78, 80 ЦПК України щодо належності, допустимості та достатності доказів, оскільки за відсутності у справі первинних (фінансових) документів про рух коштів на рахунку страховика ПрАТ «СК «Еталон» станом на відповідну дату, копія вказаної довідки не дає можливості у повній мірі дійти висновку про наявність обставин відносно незарахування суми страхового платежу за полісом № АР 0081975, на які посилається позивач у позовній заяві.

Судом не прийняті до уваги доводи позивача щодо викрадення бланків полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АР 0081975 з огляду на відсутність в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про втрату відповідних бланків полісу, які відповідно до пунктів 2.1.1 та 3.4.1 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в обов`язковому порядку мали бути відправлені до бази даних МТСБУ страховиком ПрАТ «СК «Еталон».

Окрім того, суд встановив відсутність доказів звернення страховика або його уповноваженої особи страхового агента ОСОБА_3 до правоохоронних органів за фактом викрадення бланків страхового поліса № АР 0081975.

Позивач не надав до суду і копії повідомлення страхового агента про втрату поліса із зазначенням причин та обставин втрати, а також доказів звернення страхового агента до правоохоронних органів, як того вимагає п. 3.2.12 договору доручення, що був укладений 10 лютого 2020 року між ПрАТ «СК «Еталон» та ОСОБА_3 . Пояснення страхового агента (повіреного) ОСОБА_3 щодо обставин викрадення бланків поліса № АР 0081975 у квітні 2020 року, надані за минуванням семи місяців, тобто 10 грудня 2020 року, і лише після настання страхового випадку.

На спростування доводів апеляційної скарги слід зазначити про таке.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Згідно частини другої статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій стороні, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови.

Аналогічну норму містить диспозиція абз. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування", відповідно до якого договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини першої статті 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитись від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Відповідно до ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 998 ЦК України передбачено, що договір страхування визнається недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку.

За правилами статті 18 Закону України "Про страхування" для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Пунктом 3 Полісу № АР 0081975 його сторони узгодили, що договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії з 03 квітня 2020 року до 02 квітня 2021 року.

Факт сплати страхового платежу ОСОБА_1 підтверджується даними, що містяться у п. 10 "Страховий платіж" полісу № АР 0081975 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому зазначено, що страховий платіж 722 грн сплачений страхувальником о 08 год. 30 хв. 02 квітня 2020 року. Зазначені обставини підтверджені підписами страхувальника та страховика.

Спірний договір є вчиненим у письмовій формі, містить відомості, які внесенні уповноваженою особою страховика, про належну сплату страхового платежу, а тому підстави для визнання його таким, що не набрав чинності відсутні.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог щодо визнання недійсними п. 10 договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 0081975 та визнання останнього таким, що не набрав чинності .

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені у апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи, по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду та ґрунтуються на переоцінці доказів, яким суд дав належну правову оцінку.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду позивачем не надано і в суді апеляційної інстанції. Крім того,у правовідносинах,що склалися,страховий агент є заінтересованою особою,що викликає у суду сумніви в об*єктивності його пояснень. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов*язує суди обґрунтовувати свої рішення,це не може розумітися як вимога детальної відповіді на кожен довід сторін.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними. Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.Аргументи відзиву на апеляційну скаргу є прийнятними та заслуговують на увагу.

Згідно зі до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат,слід зазначити про наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, питання про розподіл судових витрат апеляційний суд не вирішує.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З досліджених матеріалів справи вбачається,що на підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 на отримання професійної правничої допомоги до суду апеляційної інстанції надано : попередній (орієнтований ) розрахунок витрат ,відповідно якого відповідач у зв*язку із розглядом справи очікує понесення судових витрат у зв*язку із розглядом справи : 1.ознайомлення з матеріалами справи та складання до суду пояснення 1000 грн,судове засідання за апеляційною справою -800 грн,загальна сума витрат становить 1800 грн ;додаток № 1 від 31 серпня 2021 року до договору про надання правової допомоги № 30 від 14 квітня 2021 року ;ордер ; дублікат квитанції АТ КБ « Приват Банк» від ОСОБА_1 про здійснення оплати 1800 грн відповідно до додатку 1 по договору про надання правової допомоги № 30 від 14 квітня 2021 року (а.с. 199-203) .

При визначенні суми відшкодування,на підставі поданих письмових та належних доказів,з урахуванням заперечень представника позивача , без будь-якого доведення ним неспівмірності витрат, апеляційний суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат,їхньої дійсності, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи,з огляду на умови договору про надання правничої допомоги,враховуючи складання і підписання процесуальних документів в інтересах ОСОБА_1 , враховуючи, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу є реальними,підтвердженими матеріалами справи з детальним описом виконаних робіт, дійшов висновку про доведеність відповідачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 800 грн , а тому заява відповідача підлягає задоволенню .

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 липня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ,який мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 29 жовтня 2021 року.

Судді :