У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Скала В.І.

з участю: ОСОБА_1 , адвоката Поморянського В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Відділ державної виконавчої служби у м.Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

у справі №607/22687/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Банаха С.В. та просила визнати неправомірною бездіяльність щодо не розгляду її заяви від 17 квітня 2021 року, поданої засобами поштового зв`язку 19 квітня 2021 року, про повідомлення їй щодо направлення постанова про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві керування транспортним засобом до погашення в повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів на адресу Національної поліції України, чи включенні відомості про ОСОБА_2 до відповідного списку, чи перебуває останній на особистому контролі в Національній поліції України, чи така інформація наявна в Інформаційному порталі Національної поліції України; зобов`язати начальника відділу повторно розглянути її заяву та надати відповідь. Крім того, просила стягнути з начальника відділу ДВС та ОСОБА_2 судові витрати на суму 81 000 грн.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №57848072 з примусового виконання виконавчого листа №607/22687/18 про стягнення з ОСОБА_2 в її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Станом на 14 квітня 2021 року заборгованість ОСОБА_2 становить 60 623 грн.

19 квітня 2021 року вона засобами поштового зв`язку направила три заяви до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби у яких просила: повідомити її, чи була направлена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві керування транспортним засобом до погашення в повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів на дітей на адресу Національної поліції України та її виконання, якщо так то чи відомості про ОСОБА_2 були включені до відповідного списку та чи перебуває останній на особистому контролі в Національній поліції України, та чи така інформація наявна в Інформаційному порталі національної поліції України; невідкладно звернутися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 ; повідомити чи була направлена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України на адресу Державної прикордонної служби України для її виконання, якщо так то чи включені відомості про ОСОБА_2 до відповідного списку та чи перебуває останній на особистому контролі в Державній прикордонній службі України.

Начальник відділу ДВС надав відповідь за №26681 від 27 квітня 2021 року, однак, у ній відсутня будь-яка інформація щодо винесення та направлення на виконання постанови про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві керування транспортним засобом. Посилаючись на наведене, просила задовольнити скаргу.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2021 року скаргу прийнято до розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та адвокат Поморянський В.С. скаргу підтримали та просили задовольнити, з підстав наведених у ній.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник ДВС Кущак В.Б. був присутній у судовому засіданні 02 серпня 2021 року та заперечив щодо задоволення скарги. Вказав, що заява ОСОБА_1 від 19 квітня 2021 року щодо винесення постанови про обмеження у праві керування транспортними засобом відсутня у матеріалах виконавчого провадження.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 06 листопада 2018 року та до досягнення дітьми повноліття.

Даний судовий наказ звернуто до примусового виконання та у Тернопільському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області по даний час перебуває ВП 57848072 щодо примусового виконання судового наказу №607/22687/18 від 28.11.2018 року.

08 квітня 2019 року заступником начальника відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в рамках виконавчого провадження ВП №57848072 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, відповідно до якої встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу № 607/22687/18 від 28.11.2018 року.

Як вбачається з відповіді Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за №6963/41/01-2021 від 07 квітня 2021 року, згідно Інформаційного порталу Національної поліції України станом на 06 червня 2021 року ОСОБА_2 тимчасово обмежений у праві керування транспортними засобами на підставі постанови Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ВП №57848072 від 08 квітня 2019 року. До відповіді долучено копію постанови .

Згідно долученої державним виконавцем копії постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засовами від 08 квітня 2019 року вбачається, що остання підписана державним виконавцем 18 квітня 2019 року за допомогою КЕП та внесена у систему ВП.

Як слідує з відповіді Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за №26681 від 27 квітня 2021 року, ОСОБА_1 повідомлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП №57848072 з примусового виконання виконавчого листа №607/22687/18. 08 квітня 2019 року державним виконавцем винесено постанови про обмеження боржника у праві, зокрема постанова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яка підписана електронним цифровим підписом та відповідно надіслана електронним документом у Державну прикордонну службу України для подальшого виконання. Відомості про ОСОБА_2 08 квітня 2019 року внесено до Єдиного реєстру боржників. З довідки розрахунку від 14 квітня 2021 року вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів становить 60 623 грн. Державним виконавцем буде підготовлено подання про розшук боржника ОСОБА_2 та направлено у Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області для розгляду.

04 червня 2021 року ОСОБА_1 (згідно вхідної реєстрації ДВС) звернулася до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою, в якій просила повідомити чи направлена постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження щодо ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами на адресу Національної поліції України для її виконання, чи відомості про ОСОБА_2 включені до відповідного списку та чи перебуває останній на особистому контролю в органах поліції; надати належним чином завірену копію вказаної постанови.

Як вбачається з відповіді Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за №30859 від 08 червня 2021 року, ОСОБА_1 повідомлено, що 05 грудня 2018 року зроблено запити в реєструючи установи. З відповіді Регіонального Сервісного центру МВСУ в Тернопільській області від 12 грудня 2018 року встановлено, що за боржником транспортні засоби не зареєстровані. Як слідує з відповіді Державної фіскальної служби від 07 грудня 2018 року, боржник отримує дохід у TOB «MB Стеллар». 27 грудня 2018 року винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, однак з відповіді TOB «MB Стеллар» встановлено, що ОСОБА_2 звільнений з роботи 12.08.2018 року, у зв`язку з цим дана постанова повернута без виконання. Повідомлено, що 08 квітня 2019 року державним виконавцем винесено вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, які з використанням кваліфікованого електронного підпису підписані та надіслані електронним документом у відповідні органи для їх подальшого виконання. Вказані постанови доставлені відповідному органу 18 квітня 2019 року.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України 30.01.2018 № 64/261/5, Порядок визначає механізм взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України з державними, приватними виконавцями при проведенні виконавчих дій щодо примусового виконання судових рішень і рішень інших органів.

Вмотивована постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилається до ЄІС в електронному вигляді з використанням ЕЦП державного виконавця, який виніс відповідну постанову, через АСВП (п. 1 Розділу 7 Порядку).

В силу вимог ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В силу вимог ч. 1 ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Встановлено, що ОСОБА_1 просить визнати бездіяльність начальника відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) посилаючись на те, що їй не було надано відповідь на заяву від 17 квітня 2021 року щодо винесення та направлення на виконання постанови про встановлення тимчасового обмеженні у праві керування транспортними засобами боржнику ОСОБА_2 .

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 долучила копію письмової заяви від 17 квітня 2021 року, адресовану Тернопільському міському відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та квитанції ТД АТ «Укрпошта» про направлення листів.

Однак, вказана заява та квитанції не підтверджують той факт, що ОСОБА_1 зверталася до відділу ДВС із вказаною заявою, остання отримана ДВС, оскільки на заявах відсутні відмітки про їх одержання відділом ДВС та згідно квитанцій адресатом зазначено «Тернопіль міськ від». Більше того, дані квитанції Укрпошти не підтверджують факт направлення та отримання ДВС саме заяви ОСОБА_1 щодо винесення постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами від 17 квітня 2021 року.

В матеріалах виконавчого провадження ВП №57848072 така заява ОСОБА_1 відсутня.

Крім цього, судом встановлено, що 08 квітня 2019 року заступником начальника відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, відповідно до якої встановлено тимчасове обмеження відносно ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та направлено вказану постанову на виконання до Національної поліції України.

В матеріалах виконавчого провадження є заява ОСОБА_1 від 03 червня 2021 року щодо повідомлення її про направлення на виконання постанови про обмеження у праві керування транспортними засобами боржника ОСОБА_2 на яку, надано відповідь 08 червня 2021 та до якої долучено копію постанови та докази направленні її на виконання.

Крім того, згідно Інформаційного порталу Національної поліції України Хмаров С.В. тимчасово обмежений у праві керування транспортними засобами на підставі постанови Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ВП №57848072 від 08 квітня 2019 року.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 не довела у встановленому Законом порядку належними та достатніми доказами обставини, на які вона посилається у поданій скарзі, наявність протиправної бездіяльності, яка порушує її права, відтак підстав для задоволення скарги не має.

На підставі наведеного, керуючись ст. 260, 261, 352-354, 450-452 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Відділ державної виконавчої служби у м.Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання бездіяльності щодо не розгляду заяви від 17 квітня 2021 року неправомірною, зобов`язання розглянути заяву і надати відповідь, відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку вимог ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 20 вересня 2021 року.

Головуюча І.М.Черніцька