21.10.2021 Єдиний унікальний номер 205/3210/21
Провадження № 2/205/2141/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Кривозуб О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачем перебував в близьких відносинах, як наслідок ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження батьком дитини зазначений ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Висновком спеціаліста від 23 червня 2020 року № 577 молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що вірогідність того, що він дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3 складає 99,9999 відсотків. Станом на сьогодні відповідач не проживає разом із дитиною, від її утримання самоусунулася, не цікавиться її життям, станом здоров`я, вихованням. Оскільки документально не підтверджено його батьківство щодо ОСОБА_3 , який проживає спільно із ним та перебуває на його повному утриманні, виникають труднощі у всіх офіційних структурах та організаціях, адже для вирішення будь-яких соціально-побутових потреб дитини необхідна присутність одного з батьків дитини. Визнання батьківства необхідне для того, щоб надавати дитині у майбутньому все необхідне для нормального фізичного і духовного розвитку та мати можливість приймати участь у його вихованні і розвитку. На підставі викладеного, для захисту особистих немайнових прав він вимушений звернутись до суду з відповідним позовом, в якому просить визнати його батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести зміни до актового запису № 1681 вчиненого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 22 грудня 2015 року, зазначивши у графі про батька його батьком.

21 квітня 2021 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2021 року за клопотанням позивача витребувано витяг із актового запису № 1681 від 22 грудня 2015 року про народження ОСОБА_3

06 липня 2021 року у підготовчому судовому засіданні ухвалою постановлено, без виходу до нарадчьої кімнати, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить конверт, який повернувся до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 30), також відповідач про день та час розгляду справи повідомлялася шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 37, 42), заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення.

Представник третьої особи - Новокодацького районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на електронну адресу суду надіслала заяву в якій просила розглянути справу за відсутністю представника відділу, і по закінченню розгляду справи рішення направити на їх адресу.

21 жовтня 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи.

За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами загального позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, за наявних у справі матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 і ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1681 (а. с. 8).

Відповідно до витягу з актового запису про народження № 1681 від 22 грудня 2015 року ОСОБА_3 , який складений Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції батьком дитини записано ОСОБА_4 на підставі заяви матері в порядку частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а. с. 51).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що є біологічним батьком дитини.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч. 1 ст. 128 СК України).

Підставою державної реєстрації народження дитини є, зокрема, заява її матері, запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у зазначеній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Так, згідно висновку спеціаліста № 577 від 23 червня 2020 року вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами цього дослідження складає не менше 99,999 % (а. с. 10-12).

Отже, аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про необхідність визнати позивача батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Статями 213, 215 ЦПК України передбачено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму).

Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 резолютивна частина повинна містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Згідно з абз. 9 п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 передбачено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним виключити відомості про ОСОБА_4 як батька дитини з актового запису № 1681, який складений 22 грудня 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести зміни до вищевказаного актового запису, вказавши батьком дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що зважаючи на доведеність факту батьківства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір, але в своїй позовній заяві, поданій до суду не зазначив, що бажає стягувати сплачений судовий збір з відповідача, тому судовий збір у сумі 1 816 гривень з відповідача не підлягає стягненню.

Керуючись ст. 58 Конституції України, Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. ст. 125, 126, 128, 135 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 1681, який складений 22 грудня 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, зазначивши батьком дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНН НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа - Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місце знаходження: 49102, м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд. 31.

Суддя: Т.П. Терещенко