ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року м. Чернівці Справа № 727/3399/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Скрипка С.В.,

стягувач/скаржник: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ),

при розгляді апеляційних скарг начальника Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Чебан В.М., -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Герасимович М.І. про закінчення виконавчого провадження.

Вказував, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 серпня 2011 року (справа №2-12/11) в частині, яка залишена без змін рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 04 листопада 2011 року, зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ліквідувати за їх рахунок самочинно забетоновану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку АДРЕСА_1 , відновивши дощоприймальник біля стіни квартири АДРЕСА_2 .

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист від 02.09.2012 року №2-12/2011 та в подальшому відкрито ВП №62957249, однак рішення суду не виконане до цього часу.

Проте, виконавче провадження з виконання рішення суду у справі №2-12/2011 було закінчене постановою від 29.03.2021 року, яка винесена з посиланням на п.9 Провадження №22-ц/822/988/21

ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова обґрунтована тим, що виходом у двір спільного користування будинку АДРЕСА_1 встановлено, що рішення суду виконано, а саме: відсутня самочинно забетонована площадка розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку та відновлено дощоприймальник біля стінки квартири АДРЕСА_2 , про що складено акт державного виконавця від 26.03.2021 року.

Також, виконавець послалась на ухвалу Шевченківського райсуду м. Чернівці від 05.04.2016 року по справі №727/4865/15-ц, якою встановлено ліквідування ОСОБА_2 самочинно забетонованої площадки та відновлення дощоприймальника.

Однак, заявник вказує, що рішення суду від 02.08.2011 року повністю не виконане, а саме до цього часу не ліквідовано самочинно забетоновану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку АДРЕСА_1 та не відновлено дощоприймальник біля стіни квартири АДРЕСА_2 .

Наголошує на тому, що фактично боржник ОСОБА_2 зніс лише частину самочинно забетонованої площадки для того, щоб зробити видимість виконання рішення суду від 02 серпня 2011 року, дощоприймальник не відновлено і він замурований під сходами біля квартир №5 та №6 , що підтверджується відповідним листом КП «Чернівціводоканал».

Вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів, спрямованих на повне та ефективне виконання рішення суду за виконавчим провадженням №62957249, та не виконано рішення суду.

Просив суд визнати неправомірною (незаконною) та скасувати постанову державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці про закінчення ВП №62957249 за виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.09.2012 року №2-12/2011 року та визнати неправомірною бездіяльність вказаного державного виконавця щодо невиконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 серпня 2011 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 липня 2021 року вимоги скарги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Герасимович М.І. від 29.03.2021 року про закінчення ВП №62957249 за виконавчим листом Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.09.2012 року №2-12/2011.

В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи і, як наслідок, прийнято необґрунтоване рішення в частині відмови у задоволенні скарги щодо визнання неправомірною бездіяльність виконавця.

В оскаржуваному рішенні встановлено, що забетонована площадка ліквідована частково, в розмірі до 20 кв.м., а в частині відновлення дощеприймальника біля стіни квартири АДРЕСА_2 рішення суду взагалі не виконано, а намагання державного виконавця видати дощеприймальник, який знаходиться біля входу в підвал, за той, який мав бути відновленим біля стіни квартири №5 шляхом ліквідації забетонованої площадки, є маніпулюванням, щоб приховати свою бездіяльність та невиконання рішення суду у вказаній частині.

Згідно актів від 13 та 27 квітня 2021 року та листа КП «Чернівціводоканал» дощеприймальник біля стіни квартири №5 замурований під сходами.

Вважає, що виконання рішення суду в повному обсязі можливе лише за умови повної ліквідації забетонованої площадки разом із відновленням дощеприймальника.

Щодо визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, то вважає, що така вимога підлягає задоволенню, оскільки рішення суду не виконується вже на протязі 9 років, а належним вжиттям усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, які свідчать про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду, а його невиконання свідчить про протилежне.

Посилається на постанову Пленуму ВСУ №6 від07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», постанову ВС КЦС від 20.01.2021 року у справі 619/562/18 року та просить ухвалу в частині задоволення скарги ОСОБА_1 скасувати й викласти підстави для її задоволення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, а в частині відмови задоволення скарги постановити нове рішення, яким скаргу задовольнити та визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невиконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 серпня 2011року.

В свою чергу, Другим відділом ДВС у м. Чернівці також оскаржено ухвалу з підстав того, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи.

Так, судом не надано належної оцінки ухвалі Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.04.2016 року, а саме щодо ліквідування самочинно забетонованої площадки розміром біля 25 кв.м. Вказує, що висновок суду про неповне виконання рішення суду є помилковим, оскільки суперечить обставинам, встановленим в ній, та порушує принцип остаточності судового рішення.

Крім того, зазначає, що оглянута земельна ділянка розмірами 4м 42,5 см - до сходів, 4,27 м - ширина між забетонованим покриттям, де квартира №6 і забетонованим в`їздом у двір, не може бути ствердженнями про відсутність повного фактичного виконання рішення суду від 02.08.2011 року, так як ні суду, ні сторонам не було відомо про місце знаходження площадки розміром 25 кв.м., яка повинна бути ліквідована.

На підставі наведеного просить ухвалу суду скасувати, в задоволенні скарги відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що начальник ДВС не є учасником справи та не має право на апеляційне оскарження ухвали від 29 липня 2021 року, а учасником цієї справи з боку суб`єкта оскарження є саме державний виконавець Герасимович М.І.

Крім того вказує, що апеляційна скарга начальника ДВС є

необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прийняли участь у розгляді справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 29.07.2021 року суд першої інстанції зазначив, що ним в складі учасників справи здійснено огляд двору спільного користування будинку АДРЕСА_1 , та встановлено, що біля стін квартири АДРЕСА_2 знаходиться забетонована площадка і сходи в підвал. На території двору наявні 4 дощоприймальники, в тому числі той, що знаходиться перед входом в підвал. Також, судом була оглянута земельна ділянка, звільнена від забетонованої площадки. При цьому, державний виконавець та представник заявника рулеткою здійснили заміри, згідно яких довжина земельної ділянки 4м 42,5 см - до сходів, 4,27 м - ширина між забетонованим покриттям, де квартира №6 і забетонованим в`їздом у двір, що загалом становить до 20 кв.м, з чим погодились всі учасники судового провадження. За наведених обставин, судом встановлено відсутність повного фактичного виконання рішення суду від 02.08.2011 року.

За наведеного суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №62957249 винесена на підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» є передчасною, а тому підлягає скасуванню.

Разом з тим, з посилання на правову позицію ВС у постанові від 17.04.2019 року (справа №342/158/17) дійшов висновку про відсутність підстав для визнання бездіяльності державного виконавця неправомірними щодо не виконання рішення Шевченківського районного суду від 02 серпня 2011 року по виконавчому провадженню ВП №62957249.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що до участі у розгляді скарги ні скаржником, ні судом не було залучено боржника за виконавчим документом від 07.09.2012 року №2-12/2011 ОСОБА_3 , проте присутні учасники справи в засіданні визнали, отже обставина не потребує доказуванню, що є інше провадження з приводу виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.08.2011 року, де ОСОБА_3 приймає участь як боржник і по якому також оскаржується закінчення виконавчого провадження в судовому порядку.

Велика Палата Верховного Суду у п.67 своєї постанови від 05 червня 2019 року у справі №911/100/18 вказала, що відхиляє доводи про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права щодо незалучення до участі в справі в порядку ст.50 Господарського процесуального кодексу України як третю особу учасника виконавчого провадження, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки спірні правовідносини виникли стосовно оскарження дій виконавця в провадженні щодо одного боржника, який є відмінним від боржника в іншому провадженні, тому з оскаржуваних судових рішень, прийнятих за результатами розгляду відповідних скарг стягувача, не вбачається, що у них вирішено питання про його права, інтереси та (або) обов`язки.

Отже, з урахуванням наведеного, ОСОБА_3 матиме змогу подавати свої доводи та заперечення з приводу належності виконання рішення суду, за яким вона є боржником в іншому провадженні, або в порядку ч.5 ст.82 ЦПК України спростовувати обставини, встановлені цим судовим рішенням, тому скасування оскаржуваної ухвали суду лише з підстави незалучення ОСОБА_3 як одного з боржників у виконавчому провадженні в якості заінтересованої особи буде надмірним формалізмом.

По суті апеляційних скарг колегія суддів виходить з наступного.

Судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 серпня 2011 року, крім іншого, зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ліквідувати за їх рахунок самочинно забетоновану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку АДРЕСА_1 , відновивши дощоприймальник біля стіни квартири АДРЕСА_2 , яке у вказаній частині рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 04 листопада 2011 року залишене без змін (а.с.31-51).

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 04 листопада 2011 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.08.2011 року було залишено без змін у наведеній вище частині (а.с.44-51).

На виконання цього рішення видано виконавчий лист від 07.09.2012 року №2-12/2011 (а.с.29), на підставі якого державним виконавцем було відкрите виконавче провадження ВП №62957249.

29.03.2021 року державним виконавцем Другого відділу ДВС у м.Чернівці Герасимович М.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №62957249. Постанова державного виконавця винесена з посиланням на п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Зазначена постанова обґрунтована тим, що з виходом у двір спільного користування будинку АДРЕСА_1 встановлено, що рішення суду виконано, а саме: відсутня самочинно забетонована площадка розміром 25 кв.м у дворі спільного користування будинку та відновлено дощоприймальник біля стінки квартири АДРЕСА_2 , про що складено акт державного виконавця від 26.03.2021 року (а.с.6-7).

Згідно листа КП «Чернівціводоканал» від 25.03.2016 року при комісійному обстеженні дворової каналізаційної мережі 17.03.2016 по АДРЕСА_5 виявлено, що в даному дворі розміщені один каналізаційний колодязь та чотири дощоприймачі, які на момент обстеження працювали справно, та один оглядовий колодязь, замурований під сходами (а.с.11).

Крім цього, судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.04.2016 року (а.с.71-80) було частково задоволено скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця. Визнано дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Тодиренчука М.І. щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 04.11.2011 року, яким залишено без змін в частині рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.08.2011 року, а саме - зобов`язання ОСОБА_2 ліквідувати самочинно забетоновану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку АДРЕСА_1 , відновивши дощоприймальник біля стіни квартири АДРЕСА_2 , - неправомірними з зобов`язанням дотримання при виконанні вищенаведеного рішення суду вимог Глави 4 ст.ст.37, 38 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04. 1999 року (із змінами і доповненнями). Зазначена ухвала суду набрала законної сили.

23 липня 2021 року судом в складі учасників справи здійснено огляд двору спільного користування будинку АДРЕСА_1 і було встановлено, що біля стін квартири АДРЕСА_2 знаходиться забетонована площадка і сходи в підвал. На території двору наявні 4 дощоприймальники, в тому числі той, що знаходиться перед входом в підвал. Також, судом була оглянута земельна ділянка, звільнена від забетонованої площадки. При цьому, державний виконавець та представник заявника рулеткою здійснили заміри, згідно яких довжина земельної ділянки 4м 42,5 см - до сходів, 4,27 м - ширина між забетонованим покриттям, де квартира №6 і забетонованим в`їздом у двір. Таким чином, загалом становить до 20 кв. м., з чим погодились всі учасники судового провадження.

Зазначена обставина стала основною підставою для висновку про відсутність повного фактичного виконання рішення суду від 02.08.2011 року.

У відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 (зі змінами) виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Пунктом 9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, фактичне виконання в повному обсязі вищевказаного рішення згідно з виконавчим документом про зобов`язання ОСОБА_2 ліквідувати за власний рахунок самочинно забетоновану площадку розміром 25 кв.м у дворі спільного користування буд. АДРЕСА_1 не відбулося, забетонована площадка ліквідовано до 20 кв.м.

Учасники справи, які з`явилися, визнали зазначену обставину.

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Одним з доводів скарги ОСОБА_1 (а.с.3) було те, що дощеприймальник, який слід відновити за рішенням суду від 02.08.2011 року, замурований під сходами біля квартир 5 та 6 , і що останній необхідно відновити демонтувавши вказані бетонні сходи біля наведених квартир, проте такі доводи є безпідставними та не відповідають встановленим обставинам (які в силу ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню), оскільки з рішення суду, на виконання якого надано виконавчий лист і яке виконується, зобов`язано відповідачів відновити дощеприймальник саме біля стіни квартири №5 . Посилання на такий обов`язок і біля квартири №6 є довільним інтерпретуванням апелянта.

Що стосується посилання на акти від 13 та 27 квітня 2021 року й лист КП «Чернівціводоканал» (а.с.10, 11, 30) як на підставу для зміни мотивів задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , то колегія суддів вказує на те, що лист КП «Чернівціводоканал» до уваги не приймається, оскільки такий складений у 2016 році, тобто не був предметом дослідження у справі під час ухвалення рішення суду у 2011 році, та не закладений в його основу, а акти вказують на те, що самовільно забетонована площадка зруйнована частково, однак містять суперечності щодо розміщення замурованого дощеприймальника, який слід відновити (замурований під сходами біля кв. №5 та №6 і замурований під сходами кв. №6 ), отже обставини є відмінними від встановлених судом обставин, за якими дощеприймальник знаходиться не під сходами, а стіною квартири 5 .

Щодо доводів скарги відносно задоволення вимоги про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, то судова колегія вказує на те, що такі доводи зводяться до неповноти дій виконавця.

Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих і обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, а матеріали справи та доводи скаржника навпаки свідчать про дії виконавця, які з урахуванням обставин справи свідчать про їх передчасність саме щодо завершення виконавчого провадження, що в свою чергу охоплюється поняттям неправомірності саме його дій.

За наведеного, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги у вказаній частині.

З приводу доводів апеляційної скарги начальника Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці, то такі зводяться до того, що рішення суду виконане в повному обсязі і вказане підтверджується судовим рішенням, проте з цього приводу колегія суддів зазначає таке.

Посилання на ухвалу Шевченківського районного суду від 05.04.2016 року як на підставу того, що нею було встановлено виконання рішення суду 02.08.2011 року, та те, що суд не вправі був досліджувати вказані обставини - є необґрунтованими, оскільки ухвалою від 05.04.2016 року чітко визначено, «…що в матеріалах справи відсутні будь - які дані фіксації виконання рішення суду державним виконавцем в установленому законом порядку, натомість з досліджених судом актів державного виконавця, дії якого оскаржуються (а.с.210, 207, 166, 167, 79, 87,88 матер. виконавч.провадж) вбачається, що вони були складені з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження», а саме в більшості складених актів або відсутні поняті, чи дії здійсненні лише за участю одного з понятих, без підписів учасників проведеної дії та при констатації ліквідування самочинно забетонованої площадки розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку АДРЕСА_1 , наявного відновлення дощоприймальника саме біля квартири № 5 , а не квартири № 6 будинку 10 по цій же адресі, державним виконавцем не було зафіксовано і відповідно не було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого документу у встановленому законом порядку…», а отже не свідчить про повноту виконання рішення суду, а саме ліквідацію самочинно забетонованої площадки у розмірі 25 кв.м. й відновлення дощеприймальника біля стіни кв.5.

Посилання державного виконавця на те, що сторонам виконавчого провадження не було відомо про місце знаходження площадки, яку необхідно було ліквідувати, не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки як Законом України «Про виконавче провадження», так й чинним ЦПК України передбачено шляхи усунення таких обставин.

Відносно заперечень ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , щодо наявності процесуального права у начальника відділу ДВС Бушкевича А.В., який не є учасником справи, на апеляційне оскарження ухвали суду і ,як наслідок, наявності підстав для закриття апеляційного провадження, то колегія зазначає наступне.

Так, ч.1 ст.7 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» вказує на те, що державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби.

В силу ч.3 ст.58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною 3 ст.16 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи.

Абзац 1 ч.4 вказаного Закону передбачає, що представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що керівником юридичної особи Другого відділу ДВС у м. Чернівці є Бушкевич А.В.

Таким чином, хоча державний виконавець і є самостійним учасником процесу, про те наслідки його дій можуть впливати на права юридичної особи, в якій він здійснює функції держави, що, в свою чергу, спростовує доводи ОСОБА_4 щодо неможливості подання є керівником апеляційної скарги в інтересах юридичної особи.

На підставі вищевикладеного наведенні апелянтами доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення питання, а висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги начальника Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, А.І. Владичан/