462/2870/21 2/441/512/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - Ференц О.І.,

за участю секретаря судових засідань - Пеленської Х.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

її представника - ОСОБА_2

та відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

26.04.2021р. позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , яка була власником земельної ділянки та садового будинку, розташованого в садово-городньому товаристві «Сокіл» на території Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області.

Вказувала, що як спадкоємець за заповітом майна матері вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте їй відмовлено у видачі такого у зв`язку із тим, що нею пропущено шестимісячний строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Зазначала, що в кінці шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини вона доглядала за своєю майже невиліковною дочкою, яка з 02.11.2018р. по 05.11.2018р. включно проходила хіміотерапію в гематологічному відділенні, тяжко це переносила і за рекомендацією лікарів потребувала домашнього догляду, що підтверджено документально. Відповідач є її рідним братом і у разі відмови у задоволенні позову буде успадковувати майно.

На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк у три місяці для подачі нею заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно поданих 21.09.2021р. додаткових пояснень до позову представник позивача зазначив, що поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, необізнаність про наявність заповіту тощо. З 2014р. дочка позивачки проходить лікування у ДУ «Інститут патології крові та трансфузійної медицини НАМН України», також ОСОБА_5 консультована в Київському центрі трансплантації кісткового мозку, у вересні 2018р. дочка позивачки розпочала терапію брентуксимабом та згодом госпіталізована в Інститут для продовження лікування через негативну динаміку захворювання. Через рецидив захворювання вона знову була госпіталізована до Інституту. Про що є відповідні докази. ОСОБА_5 є єдиною дочкою позивачки, яка через страшний діагноз потребує постійного догляду та в період проходження курсу не може самостійно себе обслуговувати через вплив лікування на її самопочуття. Увесь цей час матір перебуває разом з нею, батько покинув їх. Усе це свідчить про те, що позивач через сімейні обставини здійснювала догляд за онкохворою донькою, тобто з поважних причин, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, не змогла скористатися своїм правом на подачу заяви нотаріусу. Постановою КМУ від 11.03.2020р. № 211 було впроваджені протиепідемічні заходи, у зв`язку з чим на період дії карантину заборонялося здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема, пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, обмежувався прийом громадян у державних установах тощо. Крім того, у пацієнтів, які борються з раком, спостерігається вищий ризик захворіти Ковід-19, тому позивачка, як єдиний піклувальник своєї дочки, не могла піддавати останньою ризику захворіти на цю хворобу. А тому із впровадженням з березня 2020р. на території України карантину, позивачка не мала можливості звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою також і з цих підстав. Окрім того в жовтні 2020р. позивачка була госпіталізована до П`ятої міської клінічної лікарні м. Львова через пошкодження медіального меніска та перебувала на стаціонарному лікуванні. І лише в грудні 2020р. позивачка довідалася про складений на її імя заповіт. Необізнаність про наявність заповіту згідно з практикою ВС є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду на наведене просить задоволити позовні вимоги позивачки.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви і просить таку задоволити. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що основною причиною пропуску строку для прийняття спадщини є важкі сімейні обставини позивачки, що пов`язані із важкою хворобою її дочки. Після кожної хіміотерапії дочка позивачки погано себе почувала, відтак потребувала стороннього догляду, а так як вони самі проживають, таким доглядом її забезпечити могла лише мама. На запитання суду позивач повідомила, що була на похороні матері, після цього часто їздить навідати батька, який також хворіє і потребує допомоги, крім цього вона офіційно працевлаштована, практично постійно ходить на роботу, оскільки потрібні кошти на лікування, у період з травня по листопад 2018р. у відпустці чи на лікарняному не перебувала, неможливість відвідати нотаріуса у цей період пояснює жорстким контролем на роботі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, оскільки позивач мала більше ніж достатньо часу для того, щоб прийняти спадщину. Він не знав про наявність заповіту, вважає такий несправедливим, оскільки раніше батьки складали заповіт і на його користь, будинок, який належить матері, він будував спільно з батьком, а відтак також має певні права на нього і бажає прийняти спадщину.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), склавши за свого життя заповіт, яким належні їй на праві приватної власності земельну ділянку загальною площею 0.0508 га, призначену для ведення садівництва, що знаходиться в садовому товаристві «Сокіл-3» за адресою: Львівська область, Городоцький район, Бартатівська сільська рада, кадастровий номер :09:000:0153 та садовий будинок АДРЕСА_1 , заповіла дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4).

Згідно листа-відповіді державного нотаріуса Сьомої Львівської державної нотаріальної контори Чериба З.В. № 733/02-14 від 16.12.2020р. ОСОБА_1 був пропущений строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , а відтак їй відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.3). Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 закінчився 08.11.2018р..

Як вказано у позовній заяві та підтверджується медичними документами, які містяться в матеріалах справи, дочка позивачки ОСОБА_5 (а.с.11) з 02.11.2018р. по 05.11.2018р. включно перебувала на стаціонарному лікуванні в Інституті патологій крові та трансфузійної медицини національної академії медичних наук України із діагнозом лімфома Годжкіна, нодулярний склероз. Як вказано в анамнезі захворювання, протягом останніх шести місяців стан пацієнтки прогресивно погіршувався, з вересня розпочато терапію брентуксимабом, поступила для продовження лікування (а.с.13). Також ОСОБА_5 консультується у Київському центрі трансплантації кісткового мозку, періодично перебувала на стаціонарному лікуванні з 2014р., зокрема, з 20.09.2018р. по 21.09.2018р., 11.10.2018р. по 12.10.2018р., 02.11.2018р. по 05.11.2018р., 23.11.2018р..

З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_3 не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте вважається таким, що прийняв спадщину в силу положень ч.3 ст.1268 ЦК України, так як згідно довідки ЛКП «Львівський ліхтар» № 2401 від 14.12.2020р. ОСОБА_4 до дня смерті була зареєстрована у АДРЕСА_2 (а.с.35), де також з 06.04.1998р. зареєстрований ОСОБА_3 (а.с.26).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Аналогічні висновки викладені у постанові ВС від 13.12.2018р. у справі № 703/1560/17 (провадження № 61-7643св18).

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Оскільки ОСОБА_1 не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, вона на підставі статті 1272 ЦК України звернулася до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що її дочка важко хворіє, з 02.11.2018р. по 05.11.2018р. перебувала на стаціонарному лікуванні і потребувала постійного догляду, крім цього вона не знала про наявність заповіту, згодом були введені карантинні заходи на території України, які обмежили усіх у користування публічним транспортом та відвідуванні державних установ.

У справі встановлено, що визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчився 08.11.2018р..

Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 05.11.2018р., дочка позивачки ОСОБА_5 (а.с.11) з 02.11.2018р. по 05.11.2018р. включно перебувала на стаціонарному лікуванні в Інституті патологій крові та трансфузійної медицини національної академії медичних наук України із діагнозом лімфома Годжкіна, нодулярний склероз.

На думку суду ОСОБА_1 не була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з часу відкриття спадщини і до 08.11.2018р., адже заява могла бути подана шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори. Крім того, донька позивачки на стаціонарному лікуванні перебувала лише в період закінчення шестимісячного строку, визначеного законом для подання заяви про прийняття спадщини, відомостей про те, що ОСОБА_6 потребувала постійного стороннього нагляду, в медичних документах немає, як і доказів на підтвердження того, що лише ОСОБА_1 могла забезпечити їй такий догляд. Зі слів позивачки вона працює на постійній основі, в період часу з травня по листопад 2018р. на лікарняному чи у відпустці не перебувала, більше того їздила в інший населений пункт, щоб провідати батька і допомогти йому по господарству, що підтверджує її спроможність на протязі шести місяців після смерті матері подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Незнання про наявність заповіту також, на думку суду, не може трактуватися як об`єктивна, непереборна чи істотна трудність для подання заяви, оскільки позивач достеменно знала про смерть матері, була на її похоронах, згідно ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна ОСОБА_4 , а відтак, оскільки вона не проживала з матір`ю на момент смерті останньої, мала обов`язок звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса у разі наявності мети успадкувати майно спадкодавця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 08.09.2021р. у цивільній справі № 631/970/17 (провадження № 61-12984св20).

Усі інші наведені позивачкою та її представником обставини на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини на увагу не заслуговують, оскільки мали місце у 2019-2020 роках, тобто уже після закінчення шестимісячного строку, визначеного законом для подання заяви після смерті спадкодавця.

З огляду на вищенаведене, суд визнає неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст.10,13, 258-273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області.

Головуючий О.І. Ференц