Справа № 191/2701/21
Провадження № 2/191/883/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Прижигалінської Т.В.,

за участю секретаря: Вехник С.Л.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права на приватизацію,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права на приватизацію, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі продажу від 17.12.2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю Східбудінвест передало у власність Державній іпотечній установі квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Розпорядженням КМУ від 13.01.2010 року № 72-р вирішувалось питання надання громадянам квартир, що придбані державною іпотечною установою у м. Синельниковому. Згідно акту прийому-передач квартир від 13.01.2010 року Державний департамент України з питань виконання покарання передав Синельниківській виправній колонії №94 квартири для забезпечення житлом громадян, які потребують поліпшених житлових умов. Згідно протоколу №1 від 01.10.2008 року та № 10 від 10.03.2008 року засідання житлово-побутової комісії Синельниківської виправної колонії №94 Державного Департаменту з питань виконання покарань в Дніпропетровській області була розглянута заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття на квартирний облік, внаслідок чого було ухвалено : у зв`язку з незабезпеченістю мінімальною нормою житлової площі взяти на квартирний облік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На підставі цих протоколів було ухвалено рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради №28 від 27.01.2010 року видати ордери на жилі приміщення, що придбані Державною іпотечною установою у будинку АДРЕСА_1 , громадянам за списком згідно з додатком у якому за № 61 зазначений ОСОБА_1 , за № 62 зазначений ОСОБА_2 . Згідно ч. 1 ст.122 ЖК України, якою передбачено, що єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення є спеціальний ордер, який видається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів на підставі рішення про надання службового жилого приміщення. Отже не рішенням адміністрації Синельниківської виправної колонії №94, ні рішенням виконавчої місцевої ради не вирішувалось питання про надання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жилого приміщення, як службового. 27.01.2010 року виконавчий комітет Синельниківської міської ради прийняв рішення №28 про видачу ордерів на жилі приміщення, що придбані Державною іпотечною установою у будинку АДРЕСА_1 громадянам за списком згідно з додатком. Відповідно до поіменного списку громадян, ОСОБА_1 зазначений в списку під номером АДРЕСА_2 і первісно йому надавалася квартира АДРЕСА_3 на підставі протоколу засідання комісії на загальних підставах, для поіменних житлових умов, але у зв`язку з тим, що звільнилась 93 квартира, у якої загальна житлова площа більше, ніж у квартири АДРЕСА_3 , то йому з родиною дозволили вселитися в житлове приміщення АДРЕСА_4 , а ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_3 . В квітні 2010 року ОСОБА_1 видали ордер за №5064, а громадянину ОСОБА_2 за №5063 від 16.04.2010 року, підставою видачі яких стало рішення виконавчого комітету від 15.04.2010 року. На зазначених ордерах стоїть відмітка службова. Водночас той факт, що на спірне жиле приміщення видано ордер як на службове, сам по собі та за відсутності відповідного рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування і відомостей щодо перебування його на обліку службових жилих приміщень, правового значення для визначення статусу цього житла не має (ухвала ВСС від 26.08.2015 року у справі №6-6875св15). Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.85 №2, у справах про виселення із службових жилих приміщень необхідно встановлювати, чи віднесено спірне жиле приміщення до службових. При цьому слід виходити з того, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ради про включення їх до числа службових, і це є дуже важливим твердженням, оскільки у п. 19 цього пленуму, зазначено, що : Приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з моменту винесення рішення виконавчим органом районної, міської, районної в місті ради про включення їх до числа службових. Рішення про включення квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 до числа службових було прийнято виконавчим комітетом Синельниківської міської ради 17.06.2010 року, тобто вже після того, як ОСОБА_2 вселився в квартиру АДРЕСА_3 і він разом з родиною вселився в житлове приміщення АДРЕСА_5 , та зареєструвався в ньому, що по суті суперечить вимогам ст.118 ЖК України, а також постанови №37 Ради Міністрів Української РСРС від 04.02.1988 року п.4, оскільки при визнанні житла службовим воно повинно бути вільним. Тому, незважаючи на те, що спірна квартира відноситься до службового житла, вона була надана ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на загальних підставах і не відноситься до числа службових. Даний факт встановлений Синельниківським міськрайонним судом. Так, Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі №191/1572/13-ц від 25.11.2013 року за позовом Синельниківської виправної колонії №94 до нього, за участю виконавчого комітету Синельниківської міської ради про виселення його з квартири по АДРЕСА_7 , встановлено, що спірна квартира не відноситься до числа службових. 25.10.2013 року Синельниківська міська рада вирішила надати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Синельникове 9 квартир у житловому будинку по АДРЕСА_1 (в тому числі квартири за АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 ), придбаних Державною іпотечною установою, які перебувають в оперативному управлінні Управління Державної пенітенціарної служби України, з подальшою передачею в господарське віддання з постановкою на баланс Синельниківському міському комунальному підприємству "Житлово-експлуатаційна контора-2" згідно з додатком. 23.01.2014 року комісія, утворена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.2011 року №855 "Деякі питання передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою" та рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 28.09.2011 року №233 "про комісію з питань передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою" зі змінами, склали акт про те, що квартири за адресою : АДРЕСА_1 , які належать на праві власності державі та перебувають в оперативному управлінні Управління Державної пенітенціарної служби України передаються до Синельниківської міської ради у кількості 9 штук, до якої також входить і квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 . 24.03.2016 року позивач ОСОБА_1 звертався до Виконавчого комітету Синельниківської міської ради, звернення було розглянуто на особистому прийомі міського голови з приводу приватизації квартири, але конкретної відповіді з поставленого питання не отримано, питання до цього часу не вирішено. 03.08.2021 року Позивачі звернулись до керівництва Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань і Міністерства юстиції, щодо встановлення відомостей про закріплення за міжрегіональним управлінням службового жилого приміщення за адресою : АДРЕСА_1 , квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 і чи перебувають вони на обліку як службові. 18.08.2021 року Позивачами отримано відповіді за вих. №7-6061/хл-21 та №7- 6062/хл-21 в яких вказано, що у Південно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції відсутні відомості про закріплення за міжрегіональним управлінням службового жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 і на обліку не перебувають. Статтею 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що приватизація здійснюється шляхом : безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Першою умовою для проведення приватизації є її здійснення уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ст.ст.1, 3, 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла. Кірм випадків передбачених законом. Таким чином, унаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно з п.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать: квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції)), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Пунктами 4, 5 ст.5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

У зв`язку з цим, позивачі просять : визнати за ОСОБА_1 , право на безоплатну приватизацію двокімнатної квартири, загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_7 ; Визнати за ОСОБА_2 , право на безоплатну приватизацію однокімнатної квартири, загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_8 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Також зазначив, що з ним в квартирі АДРЕСА_5 зареєстровані ще троє членів його сім`ї. Що стосується позивача ОСОБА_2 , то останній на даний час сам проживає в квартирі АДРЕСА_3 , раніше у цій квартирі була зареєстрована його дружина, але зараз вона фактично з ним не проживає.

Позивач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача до початку підготовчого судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав та просив задовольнити.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права ( ч.2 п.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

16.04.2010 року виконавчий комітетом Синельниківської міської ради ОСОБА_1 із сім`єю з трьох осіб був виданий Ордер на житлове приміщення № 5064, згідно якого останнім на підставі рішення виконавчого комітету №93 від 15.04.2010 року було надано право на заняття житлового приміщення житловою площею 48,5 кв.м. в квартирі за адресою : АДРЕСА_7 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , 02.09.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : « ОСОБА_4 ».

З копій свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Серія НОМЕР_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Серія НОМЕР_3 , вбачається, що їх батьками є : «Батько ОСОБА_1 », «Мати - ОСОБА_7 ».

Згідно довідки про склад сім`ї № 93 від 07.10.2014 року до складу сім`ї ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_7 , входять : ОСОБА_7 дружина, ОСОБА_6 син, ОСОБА_6 син.

16.04.2010 року виконавчий комітетом Синельниківської міської ради ОСОБА_2 із сім`єю з однієї особи був виданий Ордер на житлове приміщення № 5063, згідно якого останнім на підставі рішення виконавчого комітету №93 від 15.04.2010 року було надано право на заняття житлового приміщення житловою площею 39,4 кв.м. в квартирі за адресою : АДРЕСА_8 .

Згідно копії листів № 7-6061/хл-21, № 7-6062/хл-21 від 11.08.2021 року в Південно- Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції відсутні відомості про закріплення за Південно-Східним міжрегіональним управлінням приміщень за адресою : АДРЕСА_9 . Також повідомляли, що службового житла Південно-Східного міжрегіонального управління за даними адресами не обліковується.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.11.2013 року в задоволенні позовних вимог Синельниківської виправної колонії № 94 Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Синельниківської районної державної адміністрації , виконавчий комітет Синельниківської міської ради - про виселення та про зняття з реєстраційного обліку було відмовлено. Також, рішенням було встановлено, що «Доказами, наданими сторонами суду підтверджується те, що 01.10.200 року на засіданні житлово-побутової комісії Синельниківської виправної колонії № 94 Державного департаменту України з питань виконання покарань в Дніпропетровській області ухвалили, у зв`язку з незабезпеченістю мінімальною нормою житлової площі, взяти на квартирний облік ОСОБА_1 . На підставі цього протоколу було ухвалено рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 28 від 27.01.2010 року видати ордери на жилі приміщення, що придбані Державною іпотечною установою у будинку АДРЕСА_1 , громадянам за списком згідно з додатком у якому за № 62 зазначений ОСОБА_1 .. Отже, ні рішенням адміністрації позивача, ні рішенням виконкому місцевої ради не вирішувалось питання про надання відповідачу ОСОБА_1 жилого приміщення, як службового. Рішення про включення квартири АДРЕСА_4 до числа службових було прийнято виконавчим комітетом Синельниківської міської ради 17 червня 2010 року ( витяг із рішення №165, а.с.66), тобто вже після того, як ОСОБА_1 разом з родиною вселився в житлове приміщення, та зареєструвався в ньому...».

Згідно Листа виконавчого комітету Синельниківської міської ради за вих.. 01-22-294/0/2-21 від 10.08.2021 року Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності міської ради визнано органом приватизації рішенням міської ради від 30.05.2007 року № 218-13/V «Про передачу окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Синельникового», ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 за період з 30.05.2007 року по теперішній час не використали право на приватизацію державного житлового фонду в м. Синельникове.

Згідно Листа виконавчого комітету Синельниківської міської ради за вих.. 01-22-283/0/2-21 від 10.08.2021 року Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності міської ради визнано органом приватизації рішенням міської ради від 30.05.2007 року № 218-13/V «Про передачу окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Синельникового», ОСОБА_2 за період з 30.05.2007 року по теперішній час не використав право на приватизацію державного житлового фонду в м. Синельникове.

Рішенням Синельниківської міської ради шостого скликання тридцять четвертої сесії від 25.10.2013 року № 644-34/VI надано згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Синельникового 9 квартир у житловому будинку по АДРЕСА_10 , придбаних Державною іпотечною установою, які перебувають в оперативному управлінні Управління Державної пенітенціарної служби України, з подальшою передачею в господарське відання з постановкою на баланс Синельниківському міському комунальному підприємству «Житлово-експлуатаційна контора-2» згідно з додатком. За квартирами АДРЕСА_11 залишено статус службових.

Згідно протоколу засідання житлово-побутової комісії Синельниківської виправної колонії №94 Державного департаменту України з питань виконання покарань в Дніпропетровській області №10 від 10.03.2008 року ОСОБА_2 взято на квартирний облік у зв`язку з незабезпеченістю житловою площею, відсутністю стабільного транспортного сполучення для своєчасного прибуття на місце роботи.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 був розірваний.

Протоколом засідання житлово-побутової комісії Синельниківської виправної колонії №94 Державного департаменту України з питань виконання покарань в Дніпропетровській області № 1 від 01.01.2008 року, при розгляді заяви ОСОБА_1 про прийняття на квартирний облік було ухвалено взяти на квартирний облік ОСОБА_1 у зв`язку з незабезпеченістю мінімальною нормою житлової площі.

Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради №28 від 27.01.2010 року було вирішено видати ордери на жилі приміщення, що придбані Державною іпотечною установою у будинку АДРЕСА_10 , громадянам за списком згідно з додатком.

Згідно Архівного витягу Додатку до рішення виконавчого комітету міської ради від 27.01.2010 року №28, визначено поіменний список громадян, яким надаються ордери на квартири, що придбані Державною іпотечною установою у м. Синельниковому. Так, під №61 у даному списку зазначена квартира (службова), яка розташована за адресою : АДРЕСА_7 . Під АДРЕСА_2 у списку зазначена квартира за адресою : АДРЕСА_8 (службова).

Згідно Архівного витягу №178 від 01.07.2021 року Рішенням Синельниківської міської ради № 165 від 17.06.2010 року включено до числа службових жилі приміщення по АДРЕСА_10 , що належать Державній іпотечній установі, а саме : квартиру АДРЕСА_3 житловою площею 39,4 м2.

Згідно Витягу з Рішення № 165 від 17.06.2010 року, виконавчим комітетом Синельниківської міської ради було вирішено включити до числа службових жилі приміщення по АДРЕСА_10 , що належать Державній іпотечній установі, а саме : квартиру АДРЕСА_5 , житловою площею 48,5 м2.

Відповідно Акту приймання-передачі квартири АДРЕСА_4 від 01.02.2010 року, представник Державної Іпотечної установи ОСОБА_9 здав, а мешканець квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 прийняв у користування помешкання, квартиру АДРЕСА_5 на підставі ордеру № 5064 від 16.04.2010 року, виданий Синельниківським міськвиконкомом, у новому добудованому та укомплектованому стані. Претензій не має, ключі отримав.

Згідно Акту прийому-передачі квартир від 13.01.2010 року, Державна іпотечна установа передала 9 квартир, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_10 , а Державний департамент України з питань виконання покарань прийняла вищезазначені квартири для забезпечення житлом громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, в тому числі і квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 .

Частиною 1 ст.345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Статтею 3 ч.1 п.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Згідно вимог ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до п. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.1.2010 року №109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та подає такі документи: оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копію договору найму жилої площі у гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках, квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується.

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом.

Пунктом 19 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачено, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради про включення їх до числа службових.

Відповідно до ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього, житлове приміщення включається до

числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Статтею 121 ЖК України встановлено, що службові житлові приміщення надаються, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Відповідно до п.4 р. 1 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженому постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. за № 37 до числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення.

В своєму рішенні від 26.08.2015 року у справі №6-6875св15 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що «…Згідно із ч. 1 ст. 4 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом. Частиною 1 ст. 5 ЖК Української РСР передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон) суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. За змістом ст.2 Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Указана норма містить вичерпний перелік об`єктів, які не підлягають приватизації. За її змістом не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), в тому числі, й віднесені у встановленому порядку до числа службових. Частинами 4,5 ст. 5 Закону передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Статтею 8 Закону встановлено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад, в тому числі, приймають рішення про включення жилих приміщень до числа службових. Також за змістом ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Пунктами 4,5 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37, визначено, що до числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири, розташовані, переважно, на першому поверсі. Облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових. Службові жилі приміщення обліковуються в журналі обліку службових жилих приміщень. Оперативний облік належних їм службових жилих приміщень провадять також відповідні підприємства, установи, організації…»

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.11.2013 року було відмовлено СВК №94 у виселенні та знятті з реєстраційного обліку ОСОБА_1 з членами родини, оскільки спірна квартира була йому надана на загальних підставах та ні рішенням адміністрації СВК №94, ні рішенням виконкому місцевої ради не вирішувалось питання про надання ОСОБА_1 жилого приміщення, як службового. Рішення про включення спірних квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 до числа службових було прийнято виконавчим комітетом Синельниківської міської ради 17 червня 2010 року ( витяг із рішення №165, а.с.66), тобто вже після того, як позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вселилися в житлове приміщення, та зареєструвалися в ньому. Таким чином, на час реєстрації та вселення в спірні квартири та на час видачі ордерів позивачам вони не мали статусу службових, оскільки відповідного рішення про включення їх до числа службових на той час жодним органом не приймалось. Тому наявність рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 165 від 17.06.2010 року про включення спірних квартир до числа службових не є підставою для відмови в позові.

У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як законно обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 16, 345 ЦК України, ст.ст.2,3,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 118,121 ЖК України, п.19 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст. 12, 81, 82,206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права на приватизацію, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право на безоплатну приватизацію двокімнатної квартири, загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_7 .

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право на безоплатну приватизацію однокімнатної квартири, загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_8 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28.10.2021 року.

Суддя: Т. В. Прижигалінська