Справа № 450/3085/19 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/811/2582/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Струсінської Мар"яни Романівни на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року, ухвалене в складі головуючого судді Кіпчарського М.О., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року представник позивача звернувся в суд з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат .

Свої вимоги мотивував тим, що 26.12.2013 року відповідач отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі визначеному договором. Окрім цього, 03.02.2017 року між Банком та ОСОБА_1 через систему інтернет-клієнт-банкінг з використанням електронного цифрового підпису був укладений кредитний договір KUB № 65 (далі - умов «КУБ»), шляхом акцептування позикодавцем оферти позичальника взяти позику . Взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, Банк виконав у повному обсязі та 14.02.2017 року надав позичальнику кредитні кошти в сумі 100 000 грн., шляхом їх перерахування на кредитну карту відповідача № НОМЕР_1 , відкриту ПАТ КБ ««ПриватБанк» строком на 12 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,4 % в місяць від початкового розміру кредиту, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого у нього станом на 15.05.2019 року виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 157 252,46 грн., яка залишається не сплаченою до даного часу.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" задоволено.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якого АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», місце знаходження: 01001, вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ, , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором від 26.12.2013 р. у розмірі 157 252, 46 гривень (сто п`ятдесят сім тисяч двісті п`ятдесят дві гривні 46 копійок). Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», 2358,79 грн. (дві тисячі триста п`ятдесят вісім гривень 79 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржила представник відповідача - адвокат Струсінська М. Р.

В апеляційній скарзі, покликається на те, що суд першої інстанції постановив рішення про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 157 252, 46 грн. за відсутності доказів на підтвердження того, коли і на підставі чого виникла заборгованість у розмірі, що значно перевищує фактично одержану відповідачем суму кредиту, при цьому, останнім на погашення кредитної заборгованості були внесені кошти у сумі 60 896 грн. 94 коп. Крім того, не визначено відмінності між термінами і поняттями «тіло кредиту» та «прострочене тіло кредиту», що з урахуванням принципу юридичної визначеності, включає підстави для покладення на споживача банківських послуг обов`язку з повернення такої заборгованості.

На думку апелянта, оскільки документи, надані позивачем в підтвердження заявлених вимог не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання заяви анкети, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені , штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань , тобто стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року,та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В свою чергу, 20 вересня 2021 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу. В обгрунтування такого покликається на те, що суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні фактично отриманих коштів, тобто заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки вірно встановив, що банк надав відповідачу кредитні кошти, а останній такі не повернув. Звертає увагу на те, що з розрахунку заборгованості та виписки особового рахунку клієнта банку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 здійснював погашення кредитної заборгованості та відсотків, що свідчить про визнання ним боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору, презумпція правомірності якого не спростована.

Просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Струсінської Мар"яни Романівни залишити без задоволення, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року, без змін.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається рішення суду по справі з ціною позову 157 252, 46 грн., що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, у письмовому провадженні, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

В той же час, ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 26 грудня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н шляхом приєднання, який складається з анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, а також Тарифів банку (витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»). Останні три документи не містять підпису позичальника (відповідача у справі).

Аналіз змісту анкету-заяви позичальника від 26 грудня 2013 року свідчить, що у ній відсутня інформація про суму кредиту, процентну ставку, пеню (штраф) (а. с. 8).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19) висловлено таку позицію: «Виписка за картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами».

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона, а не суд, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як зазначено в частині третій статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) викладено такий правовий висновок: «Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги».

Аналіз змісту позовної заяви свідчить, що звертаючись до суду із цією заявою, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 26 грудня 2013 року.

Матеріали справи не містять письмової заяви позивача про зміну підстави або предмету позову, а саме про стягнення заборгованості за договором № KUB 065 від 03 лютого 2017 року, укладеним між сторонами на підставі положень Закону України «Про електронну комерцію», який помилково покладено судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення.

Оскільки позивачем не доведено факт видачі кредитних коштів та їх розмір за кредитним договором б/н від 26 грудня 2013 року, зокрема такий не підтверджено банківськими виписками, в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Схожий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 703/3063/18.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, а апеляційну скаргу задоволити.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідачем при зверненні з апеляційною скаргою сплачено 3 538 грн 19 коп.

Враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги, понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на його користь з АТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Струсінської Мар`яни Романівни задоволити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року скасувати, та ухвалити нове, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 538 грн 19 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2021 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич