Провадження № 2/734/30/21 Справа № 734/537/15-ц
18 жовтня 2021 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
Головуючого судді Соловей В.В.,
при секретареві судових засідань Ринві Т.О.,
із участю прокурора Баринової Л.В., представника позивача - адвоката Дубіна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Першого заступника прокурора Чернігівської області в інтересах Чернігівської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третіх осіб - Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції України про визнання недійсними наказів, свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу,
За ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 березня 2015 року відкрите провадження у цивільній справі та призначене судове засідання.
За ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2020 року до участі у справі залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Північно-Східне міжрегіональне управління юстиції України.
За ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2021 року позов Першого заступника прокурора Чернігівської області в інтересах Козелецького районного дочірнього спеціалізованого агролісогосподарського підприємства «Козелецьрайагролісгосп» с. Кошани Козелецького району Чернігівської області до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третіх осіб - Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції України про визнання недійсними наказів, свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу залишений без розгляду.
У судовому засіданні прокурори Оліфір А.В. і Баринова Л.В., представник позивача - адвокат Дубін В.І. позовні вимоги підтримали. Представники Чернігівської обласної державної адміністрації і Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представники Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції України, які належним чином повідомлені про час, дату і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.
При судовому розгляді цивільної справи встановлені такі факти і відповідні цивільно-правові відносини:
14 серпня 2013 року проведена державним реєстратором Реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку і видане свідоцтво про право власності (а.с. 13 зворот т. 1);
згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 32434940 від 20 січня 2015 року зареєстроване право власності спірної земельної ділянки за ОСОБА_2 (а.с. 15,16 т. 1);
згідно рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 5581471 від 04 вересня 2013 року приватним нотаріусом Мединською Н.В. проведена державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 (а.с. 15 т. 1);
Свідок ОСОБА_3 показав, що з 2010 року до 2020 року працював на посаді старшого викладача і доцента у Національному університеті «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка. Із 2009 року на території Виповзівського археологічного комплексу розпочалися археологічні дослідження. Для проведення таких досліджень видається відповідний дозвіл. Виповзівський археологічний комплекс розташований між селами Виповзів і Лутава, є пам`яткою археології місцевого значення, є унікальною пам`яткою. Спірна земельна ділянка площею 0.12 га знаходиться на території лісу біля забудованих дерев`яних лазні і будинку. Доступ до цієї ділянки обмежений дерев`яним парканом і вольєром.
Вислухавши позиції прокурорів Оліфір А.В. і Баринової Л.В., представника позивача - адвоката Дубіна В.І., показання свідка ОСОБА_3 , дослідивши надані докази, суд вважає, що позов першого заступника прокурора Чернігівської області в інтересах Чернігівської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третіх осіб - Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції України про визнання недійсними наказів, свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.ст. 53 і 54 ЗК України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби. Землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель.
Правовими нормами ч. 4 ст. 84 ЗК України визначено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.
Згідно зі ст. 150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться, зокрема, землі історико-культурного призначення.
Відповідно до ст.ст. 1, 2, 13 і 34 та п. 3 Прикінцевих Положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» об`єктом культурної спадщини є визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність. За типами об`єкти культурної спадщини поділяються на: споруди (витвори), комплекси (ансамблі) та визначні місця. Археологічний вид об`єктів культурної спадщини - це рештки життєдіяльності людини (нерухомі об`єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, військових таборів, виробництв, іригаційних споруд, шляхів, могильники, культові місця та споруди, їх залишки чи руїни, мегаліти, печери, наскельні зображення, ділянки історичного культурного шару, поля давніх битв, а також пов`язані з ними рухомі предмети), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації. Об`єкти культурної спадщини включають об`єкти архітектури - окремі будівлі, архітектурні споруди, що повністю або частково збереглися в автентичному стані і характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів, традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів. Об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України. Землі, на яких розташовані пам`ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.
Об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.
Згідно з п. 4 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про охорону культурної спадщини» об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури республіканського чи місцевого значення відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», до вирішення питання про їх включення (невключення) до Реєстру вважаються пам`ятками відповідно національного чи місцевого значення.
У Державний реєстр нерухомих пам`яток України, що є в загальному доступі, пам`ятка археології місцевого значення «Поселення-посад городища м. Лутава, VІ-І тис до н.е., ІХ-Х ст.ст.», що знаходиться на північно-східній околиці с. Виповзів Карпилівської сільської ради Козелецького району, не внесена.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що за рішенням виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів № 551 від 17 листопада 1980 року взято під державну охорону пам`ятки археології, історії та культури, розташовані на території області, зокрема, «Поселение эпохи неолита. Поселение позднетрипольской культуры. Городище и поселение Древней Руси» (а.с. 24 зворот, а.с. 25 т. 1).
12 листопада 1989 року Міністерством культури СРСР виданий паспорт пам`ятника археології, а саме - «Поселення-посад городища м. Лутава, VI-I тис. до н.е., IX-X ст.ст.», що знаходиться на північно-східній околиці села Виповзів Козелецького району Чернігівської області» (а.с. 26, 27 т. 1). Опис пам`ятника свідчить про те, що «поселення розміщене на захід від городища, на мису, утвореному вигином тераси р. Десни, і має протяжність від городища до МТФ села. Територія поселення 600х100-150м. Потужність культурного шару 0,3 м». Було складено Облікову картку пам`ятника історії та культури СРСР - поселення-посад городища літописного м. Лутава, VI-I тис. до н.е., IX-X ст.ст. (а.с. 28 т. 1).
Рішенням виконкому Чернігівської обласної Ради народних депутатів № 193 від 30 серпня 1991 року взято під державну охорону пам`ятники археології, історії та культури, зокрема Поселення «Поділ» у с. Виповзів Карпилівської сільради до пн.-сх. околиці села (а.с. 29, 30 т. 1).

Згідно інформації, наданої Департаментом культури і туризму, національностей та релігій Управлінню Міністерству внутрішніх справ України в Чернігівській області, на місцевості граничні межі пам`ятки археології місцевого значення поселення-посаду городища V-I тис. до н.е., IX-X ст. на північно-східній околиці с. Виповзів Карпилівської сільради Козелецького району, її координати та кути повороту не визначено у зв`язку з тим, що вимоги визначення меж пам`яток затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1094. На той час програмне і фінансове забезпечення пам`яткоохоронних заходів у області вже було відсутнє, що унеможливило визначення меж не тільки цієї, але й інших пам`яток області. Орієнтовні межі пам`ятки визначено на підставі розповсюдження археологічних знахідок на поверхні і в культурному шарі. Територія пам`ятки була нанесена фахівцями Чернігівського історичного музею (на той час орган охорони пам`яток) в 1993 році на карту землекористування при погодженні проекту роздержавлення КСП «Родина» Карпилівської сільської ради. Усі нанесені пам`ятки, у тому числі зазначене поселення, у всій проектній документації були віднесені до земель історико-культурного призначення з підтвердженням у формі 6-зем. (а.с. 205, 206 т. 1).

При роздержавленні у 1993 році земель КСП «Родина» Козелецького району Чернігівської області встановлено, що на території КСП «Родина» визначені земельні ділянки загальною площею 144,4 га, що являють собою місце давніх поселень і по проекту віднесені до земель історико-культурного призначення. У експлікації земельних угідь сільськогосподарського підприємства «Родина» Карпилівської сільської ради Козелецького району відображено землі історико-культурного призначення. Отже, факт існування і позначення пам`ятки археології у землевпорядній документації при проведенні роздержавлення земель КСП «Родина» Карпилівської сільської ради Козелецького району у 1993 році та віднесення цієї території до земель історико-культурного призначення є доведеним.

Відсутність історичної пам`ятки на околиці с. Виповзів у Державному реєстрі і відмінності у її назві протягом періоду її існування не свідчить про її відсутність в натурі і не позбавляє її відповідного статусу та режиму охорони.

Згідно висновку експерта № 3521/17-41 від 14 серпня 2017 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз земельна ділянка кадастровий номер :30:208:0015, площею 0.12 га для ведення садівництва, розташована на території Карпилівської сільської ради Козелецького району, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , повністю накладається на пам`ятку археології місцевого значення «Поселення посад городище VI-І ст. до н.е., ІХ-Х ст.», взятої на облік рішенням виконкому Чернігівської обласної ради від 17.11.1980 № 551. Проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення садівництва - 0.1200 га, в межах Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, затверджений наказом Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 05 серпня 2013 року № ЧН/:30:208/00000379, не відповідає за змістом вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинних на дату затвердження цього проекту із землеустрою. Фактичні межі, площа та конфігурація земельної ділянки кадастровий номер :30:208:0015, площею 0.12 га, для ведення садівництва, розташованої на території Карпилівської сільської ради, не відповідають межам, площі та конфігурації цієї земельної ділянки, які були визначені при розроблені проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення садівництва - 0.1200 га, в межах Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, затвердженого наказом Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 05.08.2013 № ЧН/:30:208/00000379. Згідно відомостей проекту роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства «Родина» Козелецького району Чернігівської області, розробленого в 1993 році, земельна ділянка кадастровий номер :30:208:0015 сформована за рахунок земель історико-культурного призначення. Згідно відомостей проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення садівництва - 0.1200 га, в межах Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, розробленого в 2013 році, земельна ділянка кадастровий номер :30:208:0015 сформована за рахунок земель сільськогосподарського призначення (а.с. 71-86 т. 5).

Згідно з наказом № 188 від 17 червня 2016 року «Про впорядкування обліку об`єктів культурної спадщини», виданого Департаментом культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, включено до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Чернігівської області археологічні об`єкти, в тому числі Поселення «Посад» у с. Виповзів Карпилівської сільської ради, дата і рішення попереднього взяття на облік - рішення виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів від 17 листопада 1980 рроку № 551.

На даний час проводяться дії щодо занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єкту культурної спадщини - Поселення «Посад» у с. Виповзів Карпилівської сільської ради, що входить до складу спірної земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 6, ч. 3 ст. 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини; погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до вимог Земельного кодексу України. З метою захисту об`єктів археології, у тому числі тих, що можуть бути виявлені, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених Земельним кодексом України, погоджуються органами охорони культурної спадщини.

Згідно листа від 12 вересня 2014 року Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0.12 га на території Карпилівської сільради Козелецького району Чернігівської області Департаменту на погодження не надавався (а.с. 24 т. 1).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наданими доказами, які є належними і допустимими, підтверджена наявність на території спірної земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , об`єкту культурної спадщини, який взято на облік відповідно до законодавства. Оскільки передача у власність земельної ділянки відбулася з порушенням вимог чинного законодавства, без погодження з органами виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини, то відповідно є обґрунтованими вимоги позивача про визнання недійсними наказів Головного управління Держземагентства у Чернігівській області про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою та їх затвердження, надання спірних земельних ділянок у власність, визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки та свідоцтва про право власності, а також скасування рішень про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Перший протокол ратифікований Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому, розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ (серед них, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Враховуючи, що земля, як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності, а тому правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

За викладених обставин суд вважає, що встановлене у справі втручання в право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на мирне володіння майном є законним, переслідує «суспільний», «публічний» інтерес та є пропорційним визначеним цілям, оскільки у даному випадку вирішується питання щодо земель історико-культурного значення.

Крім того, із відповідачів на підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь Чернігівської обласної прокуратури грошові кошти в сумі 5184.40 гривень судового збору (із них: 2192.40 гривень, сплачених за платіжним дорученням № 255 від 16 лютого 2018 року; 2992.00 гривні, сплачених за платіжним дорученням № 1114 від 15 травня 2018 року).

Керуючись ст.ст. 53, 55, 84, 116, 122, 149, 150, 152, 186-1 і 198 ЗК України, ст.ст. 1, 2, 13, 17 і 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст. 50 Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, 284, 288, 289, 352, 354 і 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов Першого заступника прокурора Чернігівської області в інтересах Чернігівської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третіх осіб - Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції України про визнання недійсними наказів, свідоцтва про право власності та договору купівлі-продажу задовольнити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 26 липня 2013 року № ЧН/:30:208/00000329, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, орієнтовною площею 0.1200 га, для ведення садівництва.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 05 серпня 2013 року № ЧН/:30:208/00000379, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0.1200 га (кадастровий номер :30:208:0015) для ведення садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 , видане 14 серпня 2013 року реєстраційною службою Козелецького районного управління юстиції на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :30:208:0015, для ведення садівництва на території Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04 вересня 2013 року (зареєстрований в реєстрі за № 859) земельної ділянки з кадастровим номером :30:208:0015, для ведення садівництва, розташованої на території Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, укладений між продавцем ОСОБА_1 і покупцем ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мединською Н.В.

Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0.12 га (кадастровий номер :30:208:0015), для ведення садівництва на території Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, прийняте 14 серпня 2013 року реєстраційною службою Козелецького районного управління юстиції.

Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0.12 га (кадастровий номер :30:208:0015), для ведення садівництва на території Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, прийняте 04 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мединською Н.В.

Стягнути із Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Чернігівської обласної прокуратури грошові кошти в сумі 5184 (п`ять тисяч сто вісімдесят чотири) гривні 40 копійок судового збору (, банк отримувача - Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача - UA 0006008).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів із дня проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленим цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя