Номер провадження 22-ц/804/2523/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 234/17431/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, з апеляційною скаргою відповідача Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 серпня 2021 року (суддя першої інстанції Романенко К.С.),-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Позов обґрунтований тим, що з 2004 року він працює водієм швидкої медичної допомоги у КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». 09 листопада 2020 року о 20-00 годині з бригадою медиків фельдшера ОСОБА_4 та санітара ОСОБА_5 виїхали на виклик за адресою: АДРЕСА_1 . Не порушуючи графіка він довіз фельдшерську бригаду до місця призначення, а через деякий час за наказом медиків допоміг погрузити хвору до автомобілю швидкої допомоги та увімкнувши проблискові маячки та звуковий сигнал поїхав до медичного закладу. Але через декілька хвилин хвора померла. Рідні померлої здійснили галас, позивач зупинив автомобіль. За правилами старший бригади повинен викликати поліцію та сповістити керівництво про позаштатному ситуацію, що і виконав фельдшер. Після приїзду поліції та слідчої групи він надав можливість поліцейським оглянути автомобіль, а потім проїхав з фельдшером на вимогу поліцейських до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння. Позивач доповів диспетчеру, що поліція повезла його з фельдшером на огляд в наркологічний диспансер. Фельдшер відмовився від проходження обстеження, а у позивача відповідно до висновку лікаря-нарколога не встановлено ознак перебування його під впливом алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Після огляду він з фельдшером на автомобілі поліцейських повернулись до автомобілю швидкої допомоги.

Після повернення до бази швидкої допомоги, керівництво підприємства звинувачувало його у недотриманні умов зберігання оснащення бригади, які знаходяться в санітарному автомобілі в період проходження огляду на стан сп`яніння, коли автомобіль залишився з поліцейськими, які проводили огляд. З автомобіля нічого не зникло, усе залишилось на своїх місцях, а транспортний засіб завжди перебував під наглядом поліцейських. Вважає звинувачення керівництва є необґрунтованим.

Також зазначає, що керівництво звинуватило його у тому, що останній не доповів про позаштатну ситуацію. Хоча це є обов`язком старшого бригади, тобто фельдшера. Оцінювати стан здоров`я фельдшера та санітара повинні медичні працівники відповідного спеціалізованого закладу, проте фельдшер від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

На підставі вказаних звинувачень йому була винесена догана, з якою він не згоден, та позбавлено матеріальної премії, що є значною частиною його заробітку.

Вважаючи незаконним винесення догани, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним наказ № 1434 від 30 листопада 2020 року, виданий КНП «КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 серпня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Визнано незаконним та скасовано наказ КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної Державної адміністрації № 1434 від 30 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 серпня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, скаржник зазначає, що водій транспортного засобу, який входить до складу бригади швидкої медичної допомоги, нарівні з усіма членами бригади повинен виконувати усі завдання відповідно до покладених на нього обов`язків. Відповідно до п.п 2.2.6, 2.2.7 Робочої інструкції водія автотранспортних засобів (код 8322) реєстраційний номер № 1 водій зобов`язаний у відсутності медичних працівників підтримувати постійний радіотелефонний зв`язок з фельдшером (медсестрою) диспетчером станції (підстанції). Про позаштатні ситуації на дорогах негайно повідомляти старшого лікаря зміни та диспетчера. Відповідно до п. 4.4 інструкції, водій автотранспортного засобу несе відповідальність за збереження медичного обладнання, приладів і майна, яке знаходиться у санітарному автомобілі.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги та не надав належної правової оцінки тому, що у своїх поясненнях позивачем зазначено, що навіть по прибутті за адресою виклику, під час очікування інших членів бригади, які у той час надавали медичну допомогу, до нього звертався родич пацієнта з повідомленням про неадекватну поведінку фельдшера. За таких обставин ОСОБА_1 повинен був негайно повідомити про це диспетчера Станції, що ним зроблено не було. Крім того, враховуючи пояснення свідка ОСОБА_6 , суд першої інстанції не прийняв до уваги, що ОСОБА_1 не став ініціатором встановлення зв`язку з диспетчером для надання інформації про позаштатну ситуацію на дорозі.

Пов`язання судом першої інстанції порушення позивачем вимог п. 4.4 Інструкції в період проходження обстеження на стан сп`яніння, коли він залишив транспортний засіб та медичне обладнання без нагляду з настанням матеріальних збитків відповідач вважає безпідставним, оскільки сам факт залишення позивачем без нагляду транспортного засобу разом з медичним обладнанням, вже є дисциплінарним проступком, за який може застосовуватися захід стягнення у вигляді догани.

Позивачем ОСОБА_1 на апеляційну скаргу відповідача наданий письмовий відзив, в якому він не погодився з апеляційною скаргою в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судовому засіданні апеляційного суду представники відповідача КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Федоров І.В. та ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати судове рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін. Апеляційному суду пояснив, що машина швидкої допомоги рацією не обладнана, зв`язок з диспетчером відбувається тільки з службового мобільного телефону, що перебуває у старшого бригади (лікаря чи фельдшера). Номера особистих мобільних телефонів водіїв карет швидкої є у диспетчера, який у разі необхідності сам набирає водіїв.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на підставі наказу № 139 від 19 квітня 2004 року прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів 2-го класу до КМУ «Станція швидкої медичної допомоги» (витягу з трудової книжки серії НОМЕР_1 ) (а.с. 14-21).

Згідно наказу № 1434 від 30 листопада 2020 року до ОСОБА_1 за порушення завдань та обов`язків, зазначених в п.2.2.6, п. 2.2.7, п. 4.4 робочої інструкції водія автотранспортних засобів від 22 квітня 2014 року № 1, затвердженої головним лікарем СШМД м. Краматорська ВСП КЛПУ «ОЦЕМД та МК», а саме: недотримання умов зберігання оснащення бригади, які знаходяться в санітарному автомобілі, невиконання обов`язку сповіщення керівництва підстанції про виникнення позаштатної ситуації 09 листопада 2020 року під час виїзду на виклик, застосовано дисциплінарне стягнення, а саме оголошено догану (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки відповідачем не спростовані доводи позивача про те, що він під час знаходження медичних працівників на виклику виконував п. 4.4.6 Робочої інструкції водія автотранспортних засобів (код8322) № 1 та не підтверджені в судовому засіданні посилання відповідача на порушення позивачем п. 4.4.1 та 2.2.6 вказаної Інструкції за невиконання яких ОСОБА_1 винесено догану. Крім того, аналізуючи зміст наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано вимоги щодо змісту наказу про накладення дисциплінарного стягнення. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

За правилами ч.1 ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до вимог трудового законодавства порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наявність вини є обов`язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до п.2.2.6 Робочої інструкції водія автотранспортних засобів (код 8322) №1 від 22.04.2014 року у відсутності медичних працівників Бригади водій зобов`язаний забезпечувати зберігання оснащення бригади та підтримувати постійний радіотелефонний зв`язок з фельдшером (медсестрою) диспетчером Станції (підстанції).

Відповідно до п.2.2.7 Робочої інструкції водія автотранспортних засобів (код 8322) №1 від 22.04.2014 року про позаштатні ситуації на дорогах негайно повідомити старшого лікаря зміни та диспетчера.

Згідно п.4.4 6 Робочої інструкції водія автотранспортних засобів (код 8322) №1 водій транспортних засобів несе відповідальність за збереження медичного обладнання , приладів і майна , які знаходяться в стаціонарному автомобілі, під час знаходження медичних працівників на виклику.

Згідно зі ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

У справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведенність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 січня 2019 року у справі № 343/6/18.

У роз`ясненнях, наданих у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказано, що при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Таким чином, для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 401/3301/17.

При цьому, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний суд у постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 821/935/16.

Оцінивши докази, подані сторонами, з урахуванням встановлених обставин та з огляду на вказані норми матеріального права, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, що дають підстави в своїй сукупності дійти висновку про правомірність накладеного дисциплінарного стягнення у вигляді догани, суду не надано.

Оспорюваний наказ № 1434 від 30 листопада 2020 року є неконкретним оскільки не містить чітких формулювань суті та обставин допущеного позивачем проступку, достатніх та допустимих доказів вини саме позивача у здійсненні порушення, наявності шкоди від його дій та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) позивача та цією шкодою, відповідачем не надано.

У судовому засіданні було встановлено, що у водія карети швидкої допомоги відсутні можливості для прямого зв`язку з диспетчером (автомобіль не обладнано засобами зв`язку, на бригаду видається службовий мобільний телефон, який знаходиться у розпорядженні старшого бригади).

Крім того, до матеріалів справи залучена "Робоча інструкція водій автотранспортних засобів" до якої (а.с. 42 зворот) додано список водіїв, які ознайомились з нею. Згідно цього списку водій ОСОБА_1 з зазначеною інструкцією ознайомлений, проте дата, коли відбулося це ознайомлення, у відповідній графі не проставлена.

На думку колегії суддів судове рішення, що переглядається в апеляційному порядку, є достатньо мотивованим, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу, дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення суду без змін, витрати по сплаті судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська