Провадження № 22-ц/801/2136/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 рокуСправа № 127/15138/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Шиманського В. М., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідаль-

ністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сол-Істейт»

про визнання недійсним договору купівлі - продажу частки будівлі, витребу-

вання майна з чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сол-Істейт» Пальчевського Іллі Ігоровича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2021 року про забезпечення позову, постановлену у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Бессараб Н. М.,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області з 11 червня 2021 року перебуває зазначена цивільна справа.

Розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 від 12 серпня 2021 року про забезпечення позову у справі, ухвалою від 13 серпня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області вказану заяву задоволив. З метою забезпечення позову накладений арешт на 6/25 часток нежитлового приміщення загальною площею 686,5 кв. м., розташованого у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, та заборонено розпоряджатися даними приміщеннями. Виконання ухвали доручене Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради ( м. Вінниця, вул. Соборна, 59 ). Ухвала допущена до негайного виконання з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2021 року про забезпечення позову оскаржується в апеляційному порядку директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Сол-Істейт» Пальчевським І. І., який просить скасувати оскаржувану ухвалу як таку, що ухвалена з грубим порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали. Процитувавши у скарзі статті 149, 150, 153, 154 ЦПК України, положення пункту четвертого постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв по забезпечення позову», пославшись на позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 755/1357/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 ( провадження № 14-729цс 19 ), на рішення Європейського суду з прав людини від 09 жовтня 1979 року у справі Єйрі ( пункт 24 ), рішення від 13 травня 1980 року у справі Артіко проти Італії ( пункт 35 ), рішення від 30 травня 2013 року у справі Наталія Михайленко проти України ( пункт 32 ), пункт 28 рішення у справі «Федоренко проти України», рішення у справі «Трегубенко проти України», скаржник зазначає, що, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції не встановив, не мотивував, яким чином арешт нерухомого майна, заборона оформлювати відчуження та здійснювати реєстрацію ( перереєстрацію ) права власності на дане майно може забезпечити виконання судового рішення у разі задоволення позовної заяви. Крім цього, суд повинен ураховувати справедливий баланс між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини, повинен виходити не тільки з матеріального інтересу позивача, але й з доцільності законодавчої обгрунованості та потенційної шкоди як для відповідача так і для будь-яких третіх осіб. Суд першої інстанції не вирішив питання зустрічного забезпечення, порушив принцип рівності сторін судового процесу, пропорційності, розумного балансу, змагальності сторін, віддав перевагу одному учаснику судового процесу перед іншим.

22 вересня 2021 року до апеляційного суду надійшов відзив позивача ОСОБА_1 на апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сол-Істейт» Пальчевського І. І., де зазначається про безпідставність скарги. Позивач вказав, що володів на праві власності спірним приміщенням з 2007 року, однак 23 квітня 2018 року державним реєстратором Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області Красилюком В. Ф. до державного реєстру прав власності внесений запис № 25845164 про реєстрацію права на 6/25 часток нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект», яке 11 червня 2018 року уклало договір купівлі-продажу цієї частки нерухомого майна з ТОВ «Сол-Істейт». 24 червня 2021 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/ 900/ 21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», ТОВ «Сол-Істейт» за участі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору державного реєстратора Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області Красилюка В. Ф., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. про скасування записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень позовні вимоги задоволені, скасований запис державного реєстратора Мізяківсь-кої сільської ради Калинівського району Вінницької області Красилюка В. Ф. про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на нерухоме майно у вигляді частки нежитлового приміщення загальною площею 686,5 кв.м. по АДРЕСА_1 , номер запису 25845164 від 23 квітня 2018 року. Це рішення набрало законної сили 03 серпня 2021 року.

Позивач зазначає, що предметом спору у цій справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу частки будівлі, витребування її з чужого незаконного володіння, у зв`язку з чим забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно є співмірним із заявленими вимогами. Ураховуючи наявність повідомлень про перепродаж ТОВ «Сол-Істейт» спірного нерухомого майна убачається необхідність забезпечення заявленого позову, інакше виконання можливого рішення суду у справі буде ускладнене.

Щодо застосування зустрічного забезпечення, то позивач наголошує, що зустрічне забезпечення має диспозитивний характер, тому суд має оцінити його необхідність, з`ясувати спроможність позивача компенсувати відповідачу у майбутньому пов`язані із забезпеченням позову можливі збитки. Особою, яка подала скаргу на ухвалу суду про забезпечення позову, не надано доказів того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна, інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачу.

ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ТОВ «Сол-Істейт» на ухвалу суду першої інстанції від 13 серпня 2021 року про забезпечення позову у справі залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

У судове засідання апеляційного суду 20 жовтня 2021 року представники відповідачів повторно не з`явилися ( перше судове засідання було призначене на 06 жовтня 2021 року, 13.00 годину ), про місце, день та час розгляду справи вони повідомлені завчасно, в установленому порядку, про що свідчать додані до справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень ( судових повісток ). Призначене на 06 жовтня 2021 року судове засідання на задоволення клопотання представника ТОВ «Кей-Колект», що міститься в матеріалах справи, було відкладене. Керуючись нормами статті 372 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу у порядку апеляційного провадження у відсутності представників відповідачів ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Сол-Істейт».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Шиманського В. М., дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази в їх сукупності, вивчивши мотиви апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, вона є правильною, об`єктивною та обгрунтованою. Насамперед вона повністю відповідає роз`ясненням, викладеним у пункті шостому постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», має на меті, як же підкреслювалося, гарантування виконання можливого рішення суду; суд у належний, послідовний спосіб дійшов обгрунтованого висновку щодо задоволення заяви позивача та його адвоката про забезпечення позову.

Забезпечуючи позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на 6/25 часток нежитлового приміщення загальною площею 686,5 кв.м. по АДРЕСА_1 , забороняючи розпоряджатися даними приміщеннями, суд першої інстанції, керуючись нормами статей 149-153 ЦПК України, зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Мотиви апеляційної скарги директора ТОВ «Сол-Істейт» Пальчевського І. І. не можна визнати такими, що є достатніми, суттєвими для її задоволення; її аргументи неможливо вважати доречними, зокрема, з огляду на те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2021 року у цій справі позов ОСОБА_1 задоволений, визнаний недійсним договір купівлі - продажу частки будівлі, укладений 11 червня 2018 року між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Сол-Істейт», посвідчений 11 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., зареєстрований у реєстрі за № 8960.

Указаним рішенням від ТОВ «Сол-Істейт» як добросовісного набувача на користь ОСОБА_1 витребувані 6/25 часток, які виділені в натурі, нежитлового приміщення загальною площею 686,5 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 ). Цей факт хоча й має місце після постановлення оскаржуваної ухвали, але не може не братися до уваги на час розгляду справи апеляційним судом, оскільки нормами статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Очевидно, що ухвалення судом рішення у справі є фактом, який мусить братися до уваги за любих обставин.

Крім цього 24 червня 2021 року ( до постановлення оскаржуваної тепер ухвали про забезпечення позову ) рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/900/ 21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», ТОВ «Сол-Істейт», за участі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору, державного реєстратора Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області Красилюка В. Ф., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. про скасування записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень позовні вимоги задоволені, скасований запис державного реєстратора Мізяківської сільської ради Калинівського району Вінницької області Красилюка В. Ф. про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на нерухоме майно у вигляді частки нежитлового приміщення загальною площею 686,5 кв.м. по АДРЕСА_1 , номер запису 25845164 від 23 квітня 2018 року. Це рішення суду набрало законної сили 03 серпня 2021 року.

Отже не можна визнати ані законним, ані справедливим підхід до ситуації, що має місце, відповідача, який оскаржує ухвалу суду про забезпечення позову у цій справі. Не убачається доцільним акцентувати увагу на безпідставності мотивів скарги щодо неспівмірності заходів забезпечення позову, вжитих судом, заявленим позовним вимогам; відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам; доведення дійсної наявності спору між сторонами у справі та існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Такий висновок не спростовується тією обставиною, що рішення суду у цій справі ще не набрало законної сили, оскільки нормами глави 10 ЦПК України урегульовані усі питання як застосування заходів забезпечення позову, так і порядку їх скасування. Тим більше до вирішуваного питання не має жодного відношення посилання скаржника на рішення Європейського суду з прав людини, які стосуються справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами окремої особи, оскільки у цій справі інтереси суспільства не зачіпаються, а позбавлення права власності на спірне майно має відношення в першу чергу до позивача і, безспірно, зачіпає інтереси відповідачів. Тобто обидві сторони у справі перебувають у балансі відносно своїх прав на 6/25 часток нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , і кожна з них вимагає справедливого вирішення спору, несе до його завершення індивідуальний певний тягар.

Зазначаючи про невжиття судом заходів зустрічного забезпечення, скаржник, насамперед, не навів жодних підстав для цього, не довів ведення певного виду господарської діяльності у спірному приміщенні, яка була б вказана у реєстраційних документах товариства, через що можливе завдання збитків, чи інше використання нерухомого майна, що знову ж таки, доводило би перешкоджання вжитими судом заходами забезпечення позову господарській діяльності юридичної особи.

Правове підгрунтя застосованої судом процедури забезпечення позову спростовує аргументи апеляційної скарги, які неможливо визнати доречними.

Як наслідок належить зробити висновок про те, що з доводами апеляційної скарги погодитися не можна.

Виконання судового рішення є завершальною стадією цивільного процесу, без чого нівелюється саме право будь-якої особи на захист її порушеного чи оспорюваного законного права, інтересу. Враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, Конституційного Суду України з приводу обов`язковості виконання судових рішень, як невід`ємної складової права кожного на судовий захист, спрямованої на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, оскаржувана ухвала постановлена судом у повній відповідності з нормами права, що регулюють це питання, тому не може бути скасована на задоволення безпідставної апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції ( яким є також судова ухвала ) в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом першим частини першої статті 374, статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно пункту другого частини першої статті 389 ЦПК України ухвали суду першої інстанції з питання забезпечення позову після їх перегляду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

Керуючись нормами статей 353, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сол-Істейт» Пальчевського Іллі Ігоровича залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2021 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сол-Істейт» про визнання недійсним договору купівлі - продажу частки будівлі, витребування майна з чужого незаконного володіння - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський