Справа № 367/8488/20
Провадження №2/367/3064/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 вересня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Бичок Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору дійсним,-

в с т а н о в и в :

23 грудня 2020 року до Ірпінського міського суду Київської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Бучанської міської ради Київської області, третя особа: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання договору дійсним.

В обґрунтування позову зазначає, що 05 березня 2001 року на Товарній біржі "Українська біржа "Десятинна" укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами (реєстраційний №0026-А/30), який знаходиться у АДРЕСА_1 . Згідно даного правочину їй належить частка у спільній частковій власності, а саме - 2/20 частки надбаного за договором майна. Також, відповідно до угоди частки у надбаному майні належать ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Крім того зазначає, що згідно даної угоди частки у надбаному майні належать особам, які на сьогодні померли і є спадкодавцями по відношенню до позивача, а саме: ОСОБА_7 (донька ОСОБА_1 ) - 5/20 частки надбаного за договором майна, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_8 (батько ОСОБА_1 ) - 2/20 частки надбаного за Договором майна, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 (мати ОСОБА_1 ) - 2/20 частки надбаного за Договором майна, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 вказує, що у листопаді 2020 року, в порядку ст. 1297 ЦК України вона звернулася до Бучанської міської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її доньки - ОСОБА_7 .

Зазначає, що постановою нотаріуса Бучанської міської державної нотаріальної контори від 17 листопада 2020 року, вих.№974 ОСОБА_1 , як спадкоємцю, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/20 часток житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті її доньки ОСОБА_7 . Підставою для відмови у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом слугувало відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами (реєстраційний №0026-А/30) від 05 березня 2001 року.

ОСОБА_1 стверджує, що сторони під час укладання спірної угоди домовилися щодо всіх істотних умов Договору, що підтверджується письмовим текстом Договору; позивачка (сторона покупців по спірній угоді) зі своєї сторони виконала умови Договору: сплатила продавцям вказані у договорі грошові кошти, оплатила державне мито та біржовий збір відповідно до вимог договору, зареєструвала угоду в Ірпінському бюро технічної інвентаризації та продовжує розпоряджатися своєю часткою нерухомого майна на даний час. У свою чергу, продавці житлового будинку за договором, у 2001 році відмовилися реєструвати укладену на біржі угоду в нотаріальному порядку, мотивуючи тим, що у цьому немає необхідності після її реєстрації на біржі та у бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів.

У зв`язку з вище викладеним ОСОБА_1 просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, укладений 05 березня 2001 року на Товарній біржі "Українська біржа "Десятинна" (реєстраційний №0026-А/30) - дійсним.

Ухвалою Ірпінського міського суду київської області від 04 січня 2021 року по справі відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області, третя особа: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання договору дійсним.

Протокольною ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2021 року залучено третіх осіб - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору дійсним та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 березня 2021 року залучено співвідповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_10 .

До суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за її відсутності, в якй зазначено, що підтримує позов в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача - Бучанської міської ради Київської областів судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, правом на подання відзиву не скористалися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач ОСОБА_2 подала заяву 24 травня 2021 року в якій просила позов задовольнити.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, подали заяви в яких просили справу розглянути за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин.

05 березня 2001 року на Товарній біржі "Українська біржа "Десятинна" укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами (реєстраційний №0026-А/30), який знаходиться у АДРЕСА_1 . Згідно даного правочину ОСОБА_1 належить частка у спільній частковій власності, а саме - 2/20 частки надбаного за договором майна. Відповідно до угоди частки у надбаному майні належать ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Згідно даної угоди частки у надбаному майні належать особам, які є спадкодавцями по відношенню до позивача, а саме: ОСОБА_7 (донька ОСОБА_1 ) - 5/20 частки надбаного за договором майна, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_8 (батько ОСОБА_1 ) - 2/20 частки надбаного за Договором майна, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 (мати ОСОБА_1 ) - 2/20 частки надбаного за Договором майна, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_1 виданого Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, уродженка міста Київ (а.с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками зазначено: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 , про що в книзі реєстрації актів про народження 04 серпня 1971 року зроблено запис (а.с.7).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу складеного 27 липня 1990 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 1336 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_1 розірвано 30 травня 1996 року (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , 09 січня 2009 року ОСОБА_15 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 09 січня 2009 року зроблено відповідний актовий запис, ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 10).

Відповідно до копії реєстраційного посвідчення виданого Ірпінським міським бюро технічної інвентаризації 31 березня 2001 року, 2/20 частин домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с.11).

З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесеної завідувачем державної нотаріальної контори державним нотаріусом Фальковською Л.М. від 17 листопада 2020 року № 974/02-31, видно, що 17 листопада 2020 року на адресу Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області надійшла заява спадкоємця - ОСОБА_1 про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/20 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Зазначене спадкове майно залишилось після смерті її доньки ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . З документів, що знаходяться в спадковій справі №177/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки спадщину після смерті ОСОБА_7 відповідно до п.3 ст.1268 Цивільного кодексу України прийняла. 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася в Бучанську міську державну нотаріальну контору Київської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. ОСОБА_1 надала оригінал Договору курівлі-продажу, укладеного 05 березня 2021 року Товарною біржею «Українська біржа ДЕСЯТИННА», проте враховуючи дату укладення договору купівлі-продажу на Товарній біржі «Українська біржа ДЕСЯТИННА», а саме 05 березня 2001 року, який не посвідчений нотаріально, державний нотаріус Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області не може прийняти даний договір як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на частку житлового будинку, без належного його підтвердження (а.с.13).

Відповідно до копії реєстраційного посвідчення виданого Ірпінським міським бюро технічної інвентаризації 31 березня 2001 року, 5/20 частин домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_7 (а.с.14).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначені: батько- ОСОБА_13 , мати - ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області від 19 листопада 2008 року серії НОМЕР_6 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого Виконкомом Бучанської селищної ради. м. Ірпінь, Київська області від 11 лютого 2005 року серії НОМЕР_7 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно до копії свідоцтва про смерть повторно виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Київській області від 02 листопада 2018 року серії НОМЕР_8 ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18-19).

В зв`язку з цим, позивач звернулася до суду, так як існує необхідність у визнанні вказаного договору дійсним у судовому порядку.

При цьому, суд приймає до уваги ті обставини, що вказаний договір був укладений 05 березня 2001 року.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки договір купівлі-продажу було укладено у 2001 році, для надання йому оцінки слід застосовувати відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Статтею 48 ЦК УРСР передбачено, що по недійсній угоді кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 27 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

На дату укладання договору купівлі-продажу спірної квартири, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі», тобто встановлений законом, спеціальний, порядок.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У відповідності до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

На той час державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснювали комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

При цьому, договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, було віднесено до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна.

Таким чином, зважаючи на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, - право власності спадкодавця на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення.

Натомість недотримання на момент укладення договору купівлі-продажу нотаріальної форми правочину на теперішній час перешкоджає позивачу у належному оформленні її прав власності як власника майна.

Верховний суд у своїй постанові № 910/7164/19 від 28.05.2020 року наголосив на тому, що статтею 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/ захисту в обраний спосіб.

При цьому вбачається, що відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та кореспондуючих положень ч.2 ст. 220 ЦК України суди повноважні розглядати питання про визнання договорів дійсними у разі недотримання нотаріальної форми при їх укладенні. Подальше нотаріальне посвідчення договору у такому випадку не вимагається.

З викладеного, суд доходить висновку про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту охоронюваних законом прав та інтересів щодо належного оформлення майна шляхом визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, а тому заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Із змісту договору купівлі-продажу від 05 березня 2001 року, зареєстрованого на біржі, вбачається, що розрахунок за придбану нерухомість був виконаний в повному об`ємі, про що свідчить п.6 Договору.

Яких-небудь суперечок між покупцем і продавцем немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформленні її не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК УРСР.

Письмовим доказом в даному випадку є договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05 березня 2001 року, який був укладений на товарній біржі «Українська біржа Десятинна».

Оскільки вказана угода виконана повністю сторонами, але порушена її форма, суд вважає можливим поновити порушене право позивача.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона і продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених предметом спору та підстав позову, з урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 263 - 265, 282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору дійсним - задовольнити.

Визнати Договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, укладений 05 березня 2001 року на Товарній біржі "Українська біржа "Десятинна" (реєстраційний №0026-А/30) - дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук