Справа № 522/7570/21
Провадження № 2/522/6525/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

судді Косіциної В.В.

при секретарі Левченко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

21.05.2021 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2020 у справі № 522/13099/19 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 10 000,00 грн щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 10 000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Матеріальне становище платника аліментів погіршилось у зв`язку із втратою доходу за останні кілька років, а тому позивач вважає, що стягнення з нього аліментів на дітей у розмірі, що більш як у 4 рази перевищує прожитковий мінімум порушує його право на достатній життєвий рівень.

13 травня 2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

01.06.2021 від представника відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона не визнає позовні вимоги, оскільки позивач є засновником та директором ТОВ «Ай Ті Сі Груп», має депозитний рахунок та банківську ячейку, у 2017 році надавав у позику 3 951000 грн., а також володіє нерухомістю квартирою за адресою АДРЕСА_1 та будівлі та споруди човної станції за адресою АДРЕСА_2 . Представник відповідачки також зазначила, що підставою для зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і сімейного стану, проте позивачем не надано достатніх доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи. Щодо подарованого відповідачем нерухомого майна позивачу представник зазначив, що по-перше, дані правочини було вчинено до розірвання шлюбу між сторонами, а по-друге, ці правочини не можуть вважатися договором про припинення права на аліменти для дитини, оскільки їх було вчинено до ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів. З огляду на викладене, представник відповідача просив суд відмовити у позові повному обсязі.

09.06. 2021 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він вказує, що майновий стан відповідача з моменту присудження аліментів та протягом періоду утворення заборгованості змінився. Твердження щодо наявності у власності квартири не відповідають дійсності, оскільки квартира належить відповідачу, а нежитлове приміщення човної станції не приносить прибутку, а навпаки потребує утримання. Крім того представник позивача звернув увагу на те, що відповідач в своєму відзиві не враховує ще й факт погіршення здоров`я позивача.

10.06.2021 року від представника відповідачки надійшли заперечення на відповідь. В них представник відповідача зазначила, що позивачем не надано доказів погіршення стану здоров`я, неотримання доходу, а тому законних підстав для зменшення розміру аліментів не має.

14.07.2021 року судом ухвалено рішення про перехід до загального позовного провадження, оскільки ЦПК України не передбачає розгляд справ саме щодо зменшення розміру аліментів у спрощеному провадженні. Підготовче судове засідання було призначено на той же день 14.07.2021 року.

14.07.2021 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2020 у справі № 522/13099/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в сумі 10 000,00 грн щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) 10 000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

На виконання даного рішення Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист, який позивачем пред`явлено до виконання до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), яким 30.04.2020 відкрито виконавче провадження № 61952209.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем у судовому засіданні було надано пояснення, що в останні роки його стан здоров`я дуже погіршився, що не дає йому можливості повноцінно працювати, в зв`язку з чим він не в змозі сплачувати аліменти у розмірах, встановлених рішенням суду. Додатково пояснив, що під час розгляду справи за позовом його колишньої дружини про стягнення аліментів суд поставив йому питання щодо того яка сума на його думку необхідна дітям для їх забезпечення. На це питання він відповів, що 10000 грн. на кожну дитину було б достатньо. Проте жодних заяв про визнання позову він не надавав. Апеляцію не подав оскільки сподівався, що зможе виплачувати аліменти на утримання доньок. Проте покращення стану здоров`я не відбулось, навпаки воно погіршилось, заощадження ним витрачені, роботу знайти не вдається, а тому позивач розуміє, що аліменти визначені судом лише на підставі його слів про потреби дітей є непосильними для нього.

Проблеми зі здоров`ям у позивача підтверджуються сигнальним листком № 14126, а також відповіддю від 07.05.2021 № 233 медичного центру «Медикап» на адвокатський запит підтверджується виклик швидкої допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з нападом епілепсії. Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 23.09.2021 у ОСОБА_1 наявні залишкові явища крововиливу та рекомендовано стаціонарне лікування.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків починаючи з березня 2019 року позивач не отримує дохід.

Згідно відомостей з ГУ ПФУ в Одеській області виплата пенсії по інвалідності позивача припинена.

Також представником позивача було надано копії виписок з банківських рахунків відповідача, які включають період за який позивач просить стягнути пеню, з яких вбачається, що на рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» у відповідача відсутні кошти, на рахунку в АТ «Альфа-Банк» - 629,94 грн, а на іншому рахунку в цьому банку 0,00 грн, на рахунку в АБ «Південний» 184,02 грн, а на іншому рахунку в цьому банку 0,00 грн.

Крім того, представником позивача було надано копії претензії АТ «Облгаз» від 20.05.2021 № 673/35 про наявність у ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1 280,32 грн та попередження (повідомлення) про припинення постачання електроенергії у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 508,71 грн.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що розмір аліментів визначений судом є непосильним, він не працює за станом здоров`я та не впевнений в тому, що найближчим часом зможе працевлаштуватися, також на розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та рівність обов`язків батьків.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків або дітей та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів щодо наявності в нього серйозних проблем зі здоров`ям та відсутності протягом тривалого часу заробітку. Як вбачається з рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2020 року по справі 522/7570/21 а ні доходи ОСОБА_1 , а ні його стан здоров`я не були предметом дослідження, в рішенні лише зазначено про часткове визнання позову відповідачем.

Під час розгляду цієї справи ОСОБА_1 наполягає на тому, що він неспроможний сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн. на кожну дитину, саме для нього на сьогоднішній день ця сума є непосильною.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд при прийнятті рішення про часткове задоволення позовних вимог виходить з того, що позивачем доведено, що матеріальне становище позивача та стан його здоров`я свідчать проте, що аліменти у сукупному розмірі 20000 гривень щомісячно є для нього занадто високими та такими, що він не в змозі виплачувати з об`єктивних причин, а не є наслідком ухилення від виконання батьківського обов`язку по утриманню дітей.

Проте, суд також враховує інтереси неповнолітніх дітей позивача, власністю яких і є аліменти, а тому задовольняє позов частково, та зменшує розмір аліментів до 25000 грн. на кожну дитину щомісячно.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/13099/19 з 10 000 (десяти тисяч гривень) до 2500 (двох тисяч п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/13099/19 з 10 000 (десяти тисяч гривень) до 2500 (двох тисяч п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22.10.2021 року

Суддя