ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 687/651/20
Провадження № 22-ц/4820/1399/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю прокурора,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Аграрна компанія 2004»на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 23 червня 2021 року, суддя Кулєбякін В.О., у справі за позовом керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Закупненська селищна рада Чемеровецького району Хмельницької області до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки,

встановив:

В серпні 2020 року керівник Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області, (далі прокурор), в інтересах держави звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, (далі - ГУ Держгеокадастру), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП «Аграрна компанія 2004»,про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру №22-19619-СГ від 12.09.2017 року щодо затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер :03:003:0042), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Голенищівської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, витребування у ОСОБА_2 , ПП «Аграрна компанія 2004», на користь держави зазначеної земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 року, № 22-19619-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер :03:003:0042), яка знаходиться за межами населених пунктів Голенищівської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного наказу, 18.09.2017 року державним реєстратором Чемеровецької РДА зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.09.2017 року, серія та номер 3050, ОСОБА_1 вказану земельну ділянку продав ОСОБА_2 , який в свою чергу передав її в оренду ПП «Аграрна компанія 2004».

Зазначив, що наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 року № 22-19619-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка, яка передана вказаним наказом ОСОБА_1 , витребуванню в ОСОБА_2 та ПП «Аграрна компанія 2004» на користь держави, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , зловживаючи своїм правом набув земельну ділянку у власність внаслідок вчинення неправомірних дій, не повідомивши ГУ Держгеокадастру в області про те, що раніше він уже скористався правом на безоплатну приватизацію земельних ділянок для аналогічних потреб, та отримав незаконні переваги порівняно з іншими громадянами. Спірне питання становить значний суспільний інтерес, оскільки кожен громадянин має право лише одноразово використати своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для певної категорії потреб.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 23.06.2021 рокупозов задоволено. Визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 року, № 22-19619-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :03:003:0042, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Голенищівської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Витребувано в ОСОБА_2 та ПП «Аграрна компанія 2004» на користь держави земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером :03:003:0042, що була передана наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 року, № 22-19619-СГ, у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Голенищівської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов суд вказав на те, що ОСОБА_1 на час отримання спірної земельної ділянки використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :03:003:0042, вибула із державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_1 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цієї земельної ділянки - держави, в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області. ОСОБА_1 при зверненні до зазначеного органу влади не повідомив, що вже раніше скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, ОСОБА_1 визначив пріоритетність свого приватного інтересу над суспільним, зловживаючи своїм правом, порушив встановлену законом процедуру безоплатної приватизації землі.

В апеляційній скарзі ПП «Аграрна компанія 2004» просило судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що спірна земельна ділянка на момент видання спірного наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області перебувала у власності колективного сільськогосподарського підприємства, а не у власності держави, у зв`язку з чим прокурором безпідставно подано позов до суду а також витребувано спірну земельну ділянку на користь держави, оскільки розпорядником спірної земельної ділянки станом на день видання спірного наказу та ухвалення оскаржуваного судового рішення держава не була та не є. Судом безпідставно не призначено земельно-технічної експертизи з метою встановлення обставин щодо дійсної форми власності спірної земельної ділянки на момент безоплатної приватизації про яку представником відповідача було заявлено клопотання. Позивачем обрано неефективний спосіб захисту щодо визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, яким передано у власність спірну земельну ділянку, оскільки згідно правових висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 року визнання недійсним рішення органу державної влади, яким передано у власність спірну земельну ділянку є неефективним способом захисту за наявності вимоги про витребування нерухомого майна.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області підтримало апеляційну скаргу в частині визнання недійсним наказу.

Посилаючись на постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі №910/1809/18 та від 14.11.2018 року у справі №183/1617/16 представник ГУ Держгеокадастру зауважив, що власник з дотриманням вимог ст. 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. Задоволення позовної вимоги про визнання недійсним оскаржуваного наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області не буде ефективним способом захисту позивача, оскільки не призведе до відновлення володіння земельною ділянкою.

У відзиві Закупненська селищна рада Чемеровецького району Хмельницької області просила оскаржуване рішення суду в частині витребування спірної земельної ділянки на користь держави скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про витребування даної ділянки на користь територіальної громади, в решті з рішенням суду погодилася.

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0042 на момент прийняття оспореного наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 року, №22-19619-СГ, відносилася до земель колишньої колективної власності. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який набрав чинності 01.01.2019 року, землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані, відтак наразі належним власником та відповідно розпорядником спірної земельної ділянки є територіальна громада.

В судове засідання представник апелянта не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у письмовій заяві просив суд розгляд справи провести без його участі.

Прокурор в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав висновки суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У письмових відзивах представники ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та Закупненської селищної ради Чемеровецького району Хмельницької області просили розгляд справи в апеляційному суді провести без їх участі.

Заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 року, № 22-19619-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер :03:003:0042), яка знаходиться за межами населених пунктів Голенищівської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаного наказу, 18.09.2017 року державним реєстратором Чемеровецької районної державної адміністрації зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.09.2017 року ОСОБА_1 вказану земельну ділянку продав ОСОБА_2 , право власності за яким в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано 27.09.2017 року.

В подальшому, як вбачається зі змісту Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державним реєстратором комунального підприємства «Чемеровецьке бюро нерухомості» щодо вищезазначеної земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 26.03.2018 року за орендарем ПП «Аграрна компанія 2004» зареєстровано речове право оренди земельної ділянки.

В той же час, на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-13046-СГ від 26.05.2016 року, ОСОБА_1 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер :06:042:0052) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Городнявської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною першою статті 330 ЦК України встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

В силу ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з приписом ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Для ведення особистого селянського господарства громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі - не більше 2 гектара (п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України).

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті передає у власність або у користування для всіх потреб центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року, №15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, (далі-Положення), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року, №333, таким відповідним центральним органом є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру.

Оскільки станом на час видання наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12.09.2017 року, № 22-19619-СГ про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :03:003:0042, останній на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2016 року №22-13046-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :06:042:0052) для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів Городнявської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 скористався своїм правом, передбаченим ст. 116 ЗК України, повторно, тобто з порушенням визначеного земельним законодавством порядку.

З урахуванням встановлених обставин справи, вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України щодо способу захисту цивільного права, зокрема, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права, колегія суддів доходить висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права держави у формі визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки від добросовісних набувачів, ОСОБА_2 та ПП «Аграрна компанія 2004» є належним та ефективним.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, сформованою у постановах Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №365/364/18 та від 04.03.2021 року у справі №684/197/19.

Суд першої інстанції, правильно встановивши, що земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :03:003:0042, вибула із державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_1 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, вірно зазначив, що укладений між ОСОБА_2 та ПП «Аграрна компанія 2004» 30.03.2018 року договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0042 є нікчемним в силу вимог ст. 228 ЦК України.

Стосовно посилання апелянта на те, що на момент прийняття спірного наказу та на дату ухвалення рішення судом першої інстанції розпорядником спірної земельної ділянки не була та не могла бути держава, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту інформаційного повідомлення відділу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області у Чемеровецькому районі від 01.09.2020 року спірна земельна ділянка належала колгоспу імені Петровського на праві колективної власності, яке посвідчене державним актом на право колективної власності серії ХМ 032, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №32 від 27.05.1996 року.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження вищевказаних доводів апелянтом не було долучено належних та допустимих доказів. Державний акт на право колективної власності та відповідь територіального органу ГУ Держгеокадастру достовірно не вказують на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0042 на дату прийняття спірного наказу, 12.09.2017 року, перебувала на праві колективної власності членів сільськогосподарського підприємства та відносилася до земель колективної власності.

Також, колегія суддів зазначає, що згідно п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який набрав чинності з 01.01.2013 року, з дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Згідно з п.п. «г» п. 4. вказаного Закону у державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» пункту 3 цього розділу, а також земель, які відповідно до закону віднесені до комунальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Оскільки станом на прийняття ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області наказу №22-19619-СГ від 12.09.2017 року усі землі було розмежовано, спірна земельна ділянка перебувала у державній власності в силу закону, тому звернення прокурора з даним позовом в інтересах держави є правомірним.

Враховуючи, що ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку державної власності незаконно та розпорядився нею поза волею держави, то суд першої інстанції правомірно керувався тим, що ця ділянка може бути витребувана у відповідачів.

Твердження апелянта про належність спірної земельної ділянки до земель колишнього колгоспу імені ОСОБА_3 , у зв`язку з чим ця ділянка не може бути витребувана від добросовісних набувачів, є необґрунтованими.

В той же час, як слідує з обґрунтування доводів апеляційної скарги, спірна земля взагалі не могла бути предметом безоплатної передачі фізичній особі, враховуючи її правовий статус, як земельної ділянки колективної форми власності на момент передачі її у власність ОСОБА_1 у 2017 році. Тобто, апелянт фактично стверджує про те, що усі дії щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0042, починаючи з часу її безоплатної передачі ОСОБА_1 , набуття права власності шляхом придбання ОСОБА_2 і до передачі її в оренду ПП «Аграрна компанія 2004» є незаконними.

Крім того, необхідно зауважити, що правомірність перебування спірної земельної ділянки у власності держави станом на 12.09.2017 року учасниками справи не оспорюється і не є окремим предметом спору в суді.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного встановлення усіх обставин справи слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 23 червня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко