Номер провадження: 22-ц/813/9809/21
Номер справи місцевого суду: 523/1607/20
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/1607/20

Провадження номер: 22-ц/813/9809/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, за апеляційною скаргою адвоката Бабенко Яни Вікторівни, діючої від імені ОСОБА_2 , та апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Середи І. В. 22 червня 2021 року, повний текст рішення складено 22 червня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі - ј частки від його заробітку (доходу), але не менше встановленого мінімуму, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і досягнення двадцяти трьох років.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що він навчається в Національному університеті «Одеська морська академія» на судноводійному факультеті денної форми навчання за держзамовленням, з квітня 2019 р.. Стипендію не отримує, знаходиться на утриманні матері - ОСОБА_3 .. Проте, їй одній важко утримувати позивача, так як на її утриманні ще знаходиться малолітня - ОСОБА_4 , яку мати виховує одна. Відповідач є працездатною особою, отримує постійний дохід - є працівником прокуратури Полтавської області. Крім того, йому належить нерухоме майно, а саме - два будинки, дві земельні ділянки та 1/3 частина квартири. Однак, у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Так як позивач самостійного заробітку не має, йому необхідно витрачати кошти на придбання продуктів харчування та одягу (в тому числі форменого), необхідної літератури для навчання, канцелярські вироби. Крім того, оскільки майбутня професія вимагає досконалого знання іноземної мови, то позивачу доводиться користуватися послугами репетиторів з іноземної мови, на що також витрачаються кошти (а. с. 1 - 2).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 просить суд позовну заяву задовольнити частково, а саме - стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі - 2 000 гривень.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач вказує на те, що він зазначив, що сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_1 до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого припинив виплати. Відповідач вважає необґрунтованим заявлений розмір аліментів, оскільки позивач безоплатно навчається у вузі. Відповідно до ч. 2 п. 2.14 Статуту Національного університету «Одеська морська академія» безкоштовно забезпечується житлом, послугами в екіпажі (гуртожитку), гарячим харчуванням, форменим одягом за встановленими нормами. При цьому, жодних належних документальних доказів того, що він здійснює витрати на житло, одяг, придбання літератури, необхідної для навчання, канцелярських товарів, витрати на репетиторів до суду не надано. Крім того, вказує про джерела доходу матері позивача ОСОБА_3 , яка займає посаду прокурора відділу організації представництва в суді управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Одеської області, пенсію на доньку ОСОБА_4 , яка в 2019 р. склала - 157 919,00 грн, заробітна плата за основним місцем роботи за 2019 р. - 341 982,00 грн, дохід від відчуження в 2019 р. нерухомого майна - 301 580,00 грн., що вказує на те, що мати позивача має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. При цьому, дохід відповідача за період з січня 2020 р. по серпень 2020 р. склав - 267 027,92 грн, іншого доходу він не має. Щодо наявності у власності відповідача двох житлових будинків та земельних ділянок, то вони були набуті на підставі договорів дарування, тобто на підставі безоплатного правочину, а щодо 1/3 квартири, то там відповідач проживає разом зі своєю дружиною та донькою. Крім того, відомостей про отримання доходів відповідачем від житлових будинків та земельних ділянок до матеріалів справи не додано, що підтверджується відсутністю вказаної інформації в декларації відповідача, як не має і жодних цінних паперів, корпоративних прав, нематеріальних активів, роботи за сумісництвом. Також на утриманні відповідача перебуває неповнолітня донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що потребує витрат на одяг для неї, харчування, відвідування хореографічних гуртків, репетиторів з іноземної мови. Крім того, у зв`язку з погіршенням зору у ОСОБА_5 відповідач несе витрати на придбання окулярів, контактних лінз, медичних препаратів. Відповідачу діагностовано розповсюджений остеохондроз, грижа, протрузій, грижа дисків поперекового відділу хребта (а. с. 72 - 75).

2.3 Зміст рішення суду першої інстанції, мотивування висновків суду

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі - 1/5 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з 24.01.2020 року і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі - 840,80 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі навчання на бюджетній основі, перебуває на утриманні матері. З урахуванням доказів, які надано сторонами, річних доходів матері та батька позивача, меж заявлених вимог, стягнення аліментів в частці від заробітку, а також визнання відповідачем розміру аліментів в сумі - 2 000 грн, наявності у кожного з батьків на утриманні неповнолітніх дітей, суд вважав за необхідне визначити аліменти в розмірі - 1/5 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, який забезпечить належне матеріальне забезпечення позивача, починаючи з 24.01.2020 року (день направлення позову поштою - день звернення до суду) і до 30.06.2021 року (строк закінчення навчання), а не до 23.02.2023 р. (а. с. 143 - 144 зворотна сторона).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_2

Адвокат Бабенко Яна Вікторівна, діюча від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити частково, а саме - стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі - 2 000 гривень.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) ОСОБА_1 , як студент Національного університету «Одеська морська академія» денної форми навчання, і який навчається за рахунок державного бюджету, забезпечується житлом, харчуванням та форменим одягом за встановленими нормами за рахунок коштів університету; 2) позивачем не надано доказів необхідності у матеріальній допомозі; 3) інших доходів у ОСОБА_2 , окрім заробітної плати немає; 4) ОСОБА_2 немає змоги сплачувати аліменти у розмірі 1/5 частині від заробітної плати; 5) на утриманні відповідача перебуває неповнолітня донька - ОСОБА_5 (а. с. 148 - 152).

Виходячи зі змісту доводів та вимог апеляційної скарги адвоката Бабенко Я.В., діючої від імені ОСОБА_2 , вбачається, що остання оскаржує рішення суду першої інстанції тільки в частині визначення розміру аліментів.

2.6 Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_1

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити.

2.7 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження потреби ОСОБА_1 в отриманні матеріальної допомоги; 2) з лютого 2020 року по червень 2020 року заробітна плата відповідача склала - 784 000 гривень. Крім того, у власності відповідача перебуває нерухоме майно; 3) обидва з батьків несуть однакову відповідальність за утримання та розвиток дитини (а. с. 174 - 179).

Виходячи зі змісту доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що останній оскаржує рішення суду першої інстанції тільки в частині визначення розміру аліментів.

2.8 Узагальнені доводи ОСОБА_1 в апеляційному суді

У письмових поясненнях, які за своєю природою є відзивом на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Доводи викладені у поясненнях тотожні за змістом доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 (а. с. 180 - 183).

2.9 Узагальнені доводи ОСОБА_2 в апеляційному суді

Адвокат Бабенко Яна Вікторівна, діюча від імені ОСОБА_2 , у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу тотожні за змістом доводам апеляційної скарги адвоката Бабенко Я.В., діючої від імені ОСОБА_2 (а. с. 194 - 197).

2.10 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.08.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Бабенко Яни Вікторівни, діючої від імені ОСОБА_2 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2021 року (а. с. 165).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

09.09.2021 року від ОСОБА_1 надійшли пояснення на апеляційну скаргу (а. с. 180 - 183).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.09.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2021 року (а. с. 189).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

04.10.2021 року від адвоката Бабенко Яни Вікторівни, діючої від імені ОСОБА_2 , надійшов відзив на апеляційну скаргу (а. с. 194 - 197).

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що сторони є повідомленими про розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.10.2021 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Дана справа за предметом позову (стягнення аліментів) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників та без проведення судового засідання.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 07.03.2000р. зроблено відповідний запис за №19. Його батьками є - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області (а. с. 7).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 , 25.07.2003р. відділом реєстрації актів громадянського стану Кобеляцького районного управління юстиції, Полтавська область, зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 6).

Згідно довідки №781 від 24.05.2021р., виданої Національним університетом «Одеська морська академія», ОСОБА_1 , навчається на четвертому курсі Навчально-наукового інституту навігації (денне навчання) за держзамовленням, термін закінчення навчання - 30.06.2021 р..

За відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с. 5).

ОСОБА_2 має на утриманні доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 90).

Між сторонами виникли правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина та його виконання

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг його висновків не спростовують.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 р. батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Колегія суддів звертає увагу, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює у прокуратурі Полтавської області з 2015 року та отримує заробітну плату.

Відповідно до щорічних декларацій за 2015 рік ОСОБА_2 отримав заробітну плату у розмірі - 82 627 гривень, за 2016 рік - 152 143 гривні, за 2017 рік - 369 888 гривень, за 2018 рік - 449 953 гривні.

Відповідно до довідки про доходи за період з січня 2020 року по серпень 2020 року ОСОБА_2 отримав заробітну плату у розмірі - 218 962 гривень.

При визначені розміру аліментів ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, визначені в Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6 1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі.

Суд враховує наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Згідно довідки №781 від 24.05.2021р., виданої Національним університетом «Одеська морська академія», ОСОБА_1 , навчається на четвертому курсі Навчально-наукового інституту навігації (денне навчання) за держзамовленням, термін закінчення навчання - 30.06.2021 р..

Відповідно до частини другої статті 199 СК України, право на утримання повнолітніх дочки, сина припиняється у разі припинення ними навчання.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що аліменти підлягають стягненню до 30.06.2021 року, оскільки 30.06.2021 року це термін закінчення навчання ОСОБА_1 ..

Разом з тим, поновлення навчання (за умови недосягнення 23-річного віку) дозволяє звернутися з новим позовом до суду про стягнення аліментів.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення аліментів з врахуванням інтересів неповнолітньої доньки відповідача - ОСОБА_5 . Тому, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення аліментів з відповідача у розмірі - 1/5 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, оскільки такий обсяг стягнення аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Суд першої інстанції, встановивши, що син відповідача продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання до закінчення навчання, а саме до 30.06.2021 року.

Інші доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Наведені у апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг є недоведеними, а тому їх треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг відсутні.

3.6 Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України,Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Бабенко Яни Вікторівни, діючої від імені ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова