н/п 2/490/1273/2020 Справа № 490/7865/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Гуденко О.А.,

при секретарі -Волошиній Я.І.,

розглянувши у відкритому судовомузасіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить зробити поділ спільного майна подружжя, таким чином - визнати за нею право власності на автомобіль TOYOTA Prado державний номер НОМЕР_1 . Припинити за ОСОБА_2 (відповідачем) право власності на автомобіль TOYOTA Prado державний номер НОМЕР_1 та стягнути судові витрати. В подальшому позивачка надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій остаточно просила : стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача грошову компенсацію, що становить 1/2 вартості автомобіля TOYOTA Prado державний номер НОМЕР_1 , легковий джип в розмірі 320 528,00 грн. та стягнути судові витрати.

В обґрунтування вимог посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, який був розірвано 28.05.2019 року, що підтверджується актовим записом № 41 Миколаївського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області. За час сумісного життя сторонами було придбано спільне майно, TOYOTA Prado державний номер НОМЕР_1 , автомобіль Газель Бізнес 330202, державний номер НОМЕР_2 . На теперішній час добровільно відповідач поділити спірне майно не бажає.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2019 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

05.09.2019 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А.

Ухвалою від 05.09.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.12.2019 року на 11-30 годин.

Протокольною ухвалою суду від 25.06.2020 року закрито підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26.10.2020 року витребувано з Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області всю наявну інформацію стосовно транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER PRADO реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір - чорний, рік випуску - 2005 та дані про останнє переоформлення на ОСОБА_3 .

10.12.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на виконання ухвали суду від Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Та просив долучити актуальну оцінку спірного майна та просив стягнути з відповідача 217 849,50 грн. компенсації за частку у спільному майні подружжя.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, надав суду відзив проти позову та просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень посилається на те, що автомобіль TOYOTA Prado державний номер НОМЕР_1 не перебуває у власності відповідача, та не зареєстрований на нього особисто. Стосовно автомобіля Газель Бізнес 330202 державний номер НОМЕР_2 , він не перебував ніколи та не перебуває у власності відповідача і не є спільно нажитим майном. Тому відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

28 травня 2019 року шлюб, який був укладений 22 червня 2012 року, між сторонами розірвано, що підтверджується актовим записом № 41 Миколаївського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області. В період перебування у шлюбі , 03.09.2014 року сторони придбали автомобіль ТOYOTA Prado державний номер НОМЕР_3 , який було оформлено на відповідача, що підтверджується Витягом з облікових відомостей РСЦ ГСЦ МВС в Миколаївській області

Згідно наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA Prado державний номер НОМЕР_1 , право власності зареєстровано за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( батько відповідача).

Як вбачається з витягу з облікових відомостей РСЦ ГСЦ МВС в Миколаївській області автомобіль ТOYOTA Prado державний номер НОМЕР_3 - був перереєстрований за новим власником на підставі договору , укладеному в ТСЦ і надано новий номерний знак.

10.01.2020 року позивачка надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача грошову компенсацію, що становить 1/2 вартості автомобіля TOYOTA Prado державний номер НОМЕР_1 , легковий джип в розмірі 320 528,00 грн. та стягнути судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

У відповідності до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічна позиція міститься у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.05.2019 по справі № 522/19610/15-ц.

За змістом частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

Суд, врахувавши наведені обставини справи, дійшов висновку про те, що спірне майно, а саме вказаний автомобіль, набуте у шлюбі за спільні кошти, а отже, є спільною сумісною власністю подружжя, частки у праві власності дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також суд враховує презумпцію спільності майна, набутого за час шлюбу, яка відповідачем спростована не була.

Вищенаведені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Установивши, що автомобіль «Toyota Прадо », 2005 року випуску, придбаний під час шлюбу сторін, є спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач відчужив його без згоди позивача як іншого із подружжя, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу.

При цьому такий висновок суду у повній мірі узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) та у справі № 537/78/19 від 05.10.2020, відповідно до яких, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Згідно правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), вартість майна, що підлягає поділу, визначається з дійсної ринкової вартості майна на час розгляду справи.

При вирішенні розміру грошової компенсації, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вартість 1/2 частки спірного транспортного засобу , суд бере до уваги наданий позивачем витяг про середню ринкову вартість аналогічних автомобілів вказаного року випуску та зазначеної моделі та марки , оскільки відповідач не надав жоддних спростувань такої вартості та жожних доказів тог, що ринкова вартість спірного автомобіля є іншою.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, відповідно до заяви позивача від 29.09.2021 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки "Тойота Прадо" , державний номер НОМЕР_1 , урозмірі 217 849 грн 50 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 179 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_5

Повний текст судового рішення складено 08.10.2021

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО