Справа № 203/4469/21
Провадження № 2-з/0203/178/2021
УХВАЛА

23 жовтня 2021 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, будинок 4/6, корпус «В», каб. 402, ), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 2, прим.1) про скасування рішення та запису державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 (далі заявник) звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд:

- вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова В.М. про скасування рішення та запису державного реєстратора, шляхом накладення арешту та заборони будь-яким особам відчуження квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», .

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник зазначила, що 26 червня 2006 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику, а позичальник зобов`язувався прийняти та належним чином використовувати, повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 27 200 доларів США строком кредитування до 26 червня 2021 року з відсотковою ставкою 10,0% річних. Для забезпечення виконання вказаного кредитного договору, 26 червня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та заявником був укладений договір іпотеки № 0/0/3, згідно з умовами якого, вона передала в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3 подальшому ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право вимоги заборгованості за кредитним договором № 0 від 26 червня 2006 року. Відтак, внаслідок укладення вказаної угоди ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу іпотекодержателя за договором іпотеки від 26.06.2006 року квартири АДРЕСА_3 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2017 року, що набрало законної сили, було відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором в повному обсязі.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2018 року, що набрало законної сили 10.04.2019 року, після перегляду в суді апеляційної інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубка Валерія Юрійовича, індексний номер: 37598560 від 17.10.2017, 14:16:10, про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (номер запису про право власності 22852557, дата та час державної реєстрації 09.10.2017, 14:29:27). Також під час провадження у даній справі судом була постановлена ухвала від 07.03.2018 року, якою було накладено арешт на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Даний арешт був чинний продовж всього часу.

За поясненнями заявника, 20 жовтня 2021 року о 07:30 годині ранку невідомі особи у кількості 8 чоловік увірвались до її квартири, виштовхали її, відібрали ключі від вхідних дверей та замінили замки на вхідних дверях на свої. Таким чином, вони заволоділи квартирою, надавши при цьому копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно з якою підставою для державної реєстрації є договір іпотеки, №0/0/3, серія та номер: 4965, виданий 26.06.2006 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіна В.В.; договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 5207-5208, виданий 12.12.2011, видавник: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. Тому заявник викликала поліцію та склала заяву про самоуправство. Внаслідок прийняття державним реєстратором очевидного протиправного рішення на теперішній час вона була незаконно позбавлена права власності на належну їй квартиру, а право власності на належну їй квартиру було зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект», внаслідок чого порушено гарантоване статтею 41 Конституції України її право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Як зазначила заявник, ТОВ «Кей- Колект» володіє, користується і розпоряджається квартирою, що обумовлює необхідність застосування заходів забезпечення позову. Вона вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у справі і для відновлення цих прав, свобод та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, що полягає в тому, що на теперішній час ТОВ «Кей-Колект» не має жодних законодавчо встановлених обмежень щодо здійснення права власності щодо об`єкту нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім іншого, за даною адресою була зареєстрована її донька ОСОБА_3 разом зі своїм малолітнім сином (її онуком) ОСОБА_4 , 2014 року народження, які незаконно були зняті з реєстрації місця проживання представниками ТОВ «Кей-Колект» 12.10.2021 року. Таким чином, на цей час єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, вивчивши доводи заявника, а також подані матеріали, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Це положення також закріплено у статтях 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно з ст. 9 Конституції України, є складовою національного законодавства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Так, позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Аналіз вказаних вище норм ЦПК України та підстав звернення заявника до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви дає суду підстави дійти висновку, що вимога заявника про накладення арешту на спірне нерухоме майно є необґрунтованою, бо заявник не зазначила, в чому саме полягає необхідність накладення арешту на майно, враховуючи, що заявлено ще і вимогу про заборону вчиняти будь-кому певні дії.

Тим більше, з матеріалів заяви видно, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2018 року було накладено арешт на спірну квартиру, який не скасовано та він продовжує свою дію.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог заяви про забезпечення позову лише в частині заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження спірного нерухомого майна. Суд вважає, що саме такого виду забезпечення майбутнього позову буде достатньо для запобігання ризиків ускладнення виконання рішення у справі.

Суд також враховує те, що між сторонами виник спір щодо права власності на спірне майно, а невжиття заходів забезпечення позову у справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, оскільки фактично з можливим відчуженням спірного майна позивач позбавляється можливості відновити свої права на нерухоме майно в обраний нею спосіб захисту.

Тому суд вважає, що заходи забезпечення позову в частині заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_3 , відомості щодо якого внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

Таким чином, з огляду на викладене вище, з урахуванням обсягу майбутніх позовних вимог, а також встановивши відповідність виду забезпечення позову таким позовним вимогам та їх співмірність, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині вимог про накладення арешту на спірне майно заява задоволенню не підлягає, а вимоги заяви про заборону вчиняти певні дії слід задовольнити.

Також суд зазначає, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 152, 153, 154, 157, 258-261 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, будинок 4/6, корпус «В», каб. 402, ), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 2, прим.1) про скасування рішення та запису державного реєстратора задовольнити частково.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (), суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об`єкту тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 , відомості щодо якого внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Ухвалу для виконання направити сторонам, державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Роз`яснити заявнику, що він відповідно ч. 4 ст. 152 ЦПК України повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох років від дня її постановлення.

Суддя Ф.М. Ханієва