Справа № 591/1458/21
Провадження № 2/591/1595/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого - судді Сидоренко А.П.
з участю секретаря судового засідання - Чмуневич М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 591/1458/21 за позовом ОСОБА_1 в особі представник а- адвоката Мірошніченка Віталія Вікторовича до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивачка ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Мірошніченка В.В. звернулася до Зарічного районного суду м. Суми з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім неї у даній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , з яким вона разом деякий час проживала разом без реєстрації шлюбу. Позивач і відповідач свого часу виховувались у будинку-інтернаті, і після придбання позивачкою квартири, остання зареєструвала його у власній квартирі. Але з грудня 2019 року позивачка з відповідачем перестали спільно проживати, відповідач виїхав з квартири, забравши свої речі та викравши у позивачки побутову техніку (щодо цього вона звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів).
Таким чином відповідач з грудня 2019 року не користується житлом за вказаною адресою, перешкод у користуванні квартирою позивачка не чинила і не чинить. Ніякої домовленості або ж договору стосовно того, що відповідач буде проживати в спірному житлі немає.
Звернутися до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належної їй квартири позивачка не може, оскільки наразі місце перебування та проживання відповідача їй не відомо.
Посилаючись на зазначені обставини, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_2 .
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2021 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, справа призначена до розгляду на 13 липня 2021 року о 09 год. 30 хв.
13 липня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 27 жовтня 2021 року о 13 год. 00 хв. в зв`язку з клопотанням представника позивачки про відкладення розгляду справи, неявкою відповідача в судове засідання, відсутністю відомостей про його належне повідомлення.
В дане судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Зі згоди представника позивача, викладеній в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 03 жовтня 2016 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 5-6, 7).
З довідки Міського єдиного інформаційно-розрахункового центру від 16 лютого 2021 року, що видана на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 , крім ОСОБА_1 , також зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
Під час судового розгляду не було встановлено обставин того, що позивачка чинить відповідачу перешкоди в користуванні зазначеним житлом.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною першою ст. 316 ЦК України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України якщо особа без поважних причин не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців, ця особа за рішенням суду визнається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Таким чином встановлено, що відповідач понад шість місяців не мешкає у житловому приміщенні без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку не проживання в житлі.
Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача за іншою адресою та збереження у цей час за ним права користування житлом, останній суду не надав.
Суд, вважає, що право позивачки на вільне користування та розпорядження належним їй житлом порушується та підлягає захисту.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 .
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284 ЦПК, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП суду не відомий, за відомостями Державної фіскальної служби фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати.

Суддя А.П.Сидоренко