Справа № 466/1394/21 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/1207/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

представників позивача Яцишина І.І., ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою підприємства об`єднання громадян Львівський спортивно-культурний центр шахової асоціації незрячих України «Орієнтир» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 березня 2021 року у справі за позовом підприємства об`єднання громадян Львівський спортивно-культурний центр шахової асоціації незрячих України «Орієнтир» до ОСОБА_2 , приватного підприємства «Занзібар Холдинг» про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

24 лютого 2021 року підприємство об`єднання громадян Львівський спортивно-культурний центр шахової асоціації незрячих України «Орієнтир» звернулось до суду з позовом, в якому просило витребувати у ОСОБА_2 та приватного підприємства «Занзібар Холдинг» на користь підприємства об`єднання громадян Львівський спортивно-культурний центр шахової асоціації незрячих України «Орієнтир» нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1 загальною площею 1130,1 кв.м., зокрема: у ОСОБА_2 нежитлові приміщення (літ. «З'-2») площею 565,00 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, а в приватного підприємства «Занзібар Холдинг» нежитлові приміщення (літ. «З-2») площею 565,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, покликаючись на те, що названі нежитлові приміщення незаконно вибули з власності позивача.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі.

02 березня 2021 року позивач підприємство об`єднання громадян Львівський спортивно-культурний центр шахової асоціації незрячих України «Орієнтир» подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив: накласти арешт на нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1 загальною площею 1130,1 кв.м., в тому числі на нежитлові приміщення (літ. «З'-2») в будинку АДРЕСА_1 площею 565,00 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, та нежитлові приміщення (літ. «З-2») в будинку АДРЕСА_1 площею 565,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, і заборонити ОСОБА_2 та приватному підприємству «Занзібар Холдинг» відчужувати вказані нежитлові приміщення, а також заборонити суб`єктам, які здійснююють повноваження у сфері державної реєстрації прав (Міністерству юстиції України та його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстратором прав на нерухоме майно вносити відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про факти набуття, зміни або припинення речових прав на ці нежитлові приміщення та їх обтяження.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовував не лише фактичними обставинами справи щодо незаконного вибуття спірних приміщень із власності підприємства, але й тим, що за короткий проміжок часу вказані нежитлові приміщення були неодноразово відчужені та обтяжені іпотекою.

Вважає, що перераховані у заяві реєстраційні дії зі спірним нерухомим майном дозволяють заявнику обґрунтовано припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення у разі задоволення позову, оскільки у відповідачів немає перешкод щодо подальшого відчуження та обтяження спірного майна на користь третіх осіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 березня 2021 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив позивач підприємство об`єднання громадян Львівський спортивно-культурний центр шахової асоціації незрячих України «Орієнтир», вважає її незаконною і необґрунтованою, оскільки висновки суду суперечать статтям 149 151 ЦПК України.

На переконання апелянта, суд не врахував, що необхідність забезпечення позову зумовлена неодноразовими продажами спірних приміщень та неодноразовими обтяженнями майна шляхом передачі в іпотеку. Реєстраційні дії щодо реєстрації обтяжень скасовані Міністерством юстиції на підставі скарг, однак, в подальшому, нотаріус, всупереч Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» провела державну реєстрацію права власності на спірні нежитлові приміщення.

Апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, і прийняти нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи, окрім сторони позивача, не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у п.1, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що вказані вище нежитлові приміщення, щодо яких заявник просить вжити заходи забезпечення, є предметом спору в даній справі, право власності відповідачів на які оспорюється позивачем, а тому колегія суддів доходить висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки зміна власника спірних нежитлових приміщень у випадку реалізації відповідачами свого права на розпорядження власністю, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та/або ефективний захист, або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, колегія суддів вважає, що за встановлених обставин справи, забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні нежитлові приміщення буде достатнім заходом для забезпечення позову, оскільки арешт вже включає заборони щодо розпорядження майном, в тому числі й заборону на відчуження обтяженого майна.

Таким чином, підстав для застосування інших видів забезпечення позову, про які просить позивач, окрім накладення арешту на спірне майно, немає.

З наведених вище мотивів, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні даного питання з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу підприємства об`єднання громадян Львівський спортивно-культурний центр шахової асоціації незрячих України «Орієнтир» задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 березня 2021 року скасувати і прийняти нове судове рішення, яким заяву підприємства об`єднання громадян Львівський спортивно-культурний центр шахової асоціації незрячих України «Орієнтир» про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1 загальною площею 1130,1 кв.м., в тому числі на нежитлові приміщення (літ. «З'-2») в будинку АДРЕСА_1 площею 565,00 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, та нежитлові приміщення (літ. «З-2») в будинку АДРЕСА_1 площею 565,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

В задоволенні інших вимог заявника відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 08 жовтня 2021 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М.Копняк

А.В. Ніткевич