Справа № 738/566/21
№ провадження 2-др/738/6/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2021 року м. Мена
Менський районний суд Чернігівської області в складі:
судді - Волошиної Н.В.,
з участю секретаря судового засідання - Донець Г.В.,
представника відповідача - Карася А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - Нестеренка Сергія Олексійовича про стягнення судових витрат у цивільній справі №738/556/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - Менська районна державна адміністрація, комісія з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,
Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2021 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 треті особи - Менська районна державна адміністрація, комісія з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

29 вересня 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 - Нестеренко С.О. до Менського районного суду Чернігівської області надійшла заява про стягнення судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, які він просив стягнути з ОСОБА_3 у сумі 12 000 гривень.

Представник позивача, адвокат Нестеренко С.О. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

07 жовтня 2021 року на електронну адресу суду представник відповідача - адвокат Карась А.А. направив заяву про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, яка мотивована тим, що в позовній заяві позивачем не надано попереднього розрахунку суми судових витрат, в зв`язку з чим відповідно до вимог ч.2 ст. 134 ЦПК України суд може відмови в задоволенні заяви про стягнення судових витрат, окрім того, вважає, що рішенням суду взагалі не було встановлено порушеного права позивача, його позовні вимоги були безпідставними та надуманими, звернення до суду було формальним, направленим на зміну умов спілкування позивача з дитиною, які встановлені розпорядженням Менської РДА №218 від 23 грудня 2020 року, в зв`язку з чим відповідачка безпідставно понесла судові витрати у розмірі 11200 грн..

В судовому засіданні при вирішенні заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, представник відповідача - адвокат Карась А.А. просив відмовити в задоволенні такої заяви, посилаючись ще й на те, що адвокатом Нестеренком С.О. не додано до заяви про стягнення судових витрат Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 20 грудня 2021 року, згідно з якою складено розрахунок оплати роботи (послуг) адвоката. Щодо дати укладення угоди про надання правової допомоги - 20 грудня 2021 року, то не заперечує, що це технічна помилка.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог; у такому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку передбаченому статтею 270 ЦПК України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Згідно з положенням пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2021 року не було вирішено питання про судові витрати.

Як убачається з матеріалів справи, представником позивача ОСОБА_1 був адвокат Нестеренко С.О., який діяв на підставі угоди про надання правової допомоги від 20 грудня 2021 року (а.с. 63, 64).

Останній до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про наміри подати докази понесення судових витрат позивачем у строк, визначений частиною 8 статті 141 ЦПК України.

Заява про стягнення судових витрат з додатками до неї була направлена на адресу суду поштою 24 вересня 2021 року, тобто у строк, визначений частиною 8 статті 141 ЦПК України.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Нестеренком С.О. до заяви про стягнення судових витрат було додано розрахунок (Акт виконаних робіт) оплати роботи (послуг) адвоката за надання правової допомоги від 24 вересня 2021 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №24/9 від 24 вересня 2021 року.

Як вбачається з угоди про надання правової допомоги від 20 грудня 2021 року, укладеної між адвокатом Нестеренком С.О. (надалі - Адвокат) та Полуян Ю.Л. (Клієнт), Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу та представляти інтереси в правоохоронних органах, органах прокуратури, суді першої, апеляційної та касаційної інстанції, інших органах та організаціях, на підприємствах, установах, складання від його імені заяв, скарг, у всіх цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах, також Адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта при проведенні перевірок будь-якими органами, надавати консультації в сфері права, тощо.

Умовами даної угоди визначено порядок оплати послуг адвоката: «4.1. Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату грошові кошти згідно акта виконаних робіт. 4.2. Покриття фактичних витрат повинно бути плачене, згідно домовленості Сторін. 4.3. За позитивний результат вирішення справи, який бажав Клієнт, останній зобов`язаний додатково сплатити Адвокату грошові кошти згідно усної домовленості протягом п`яти днів з моменту позитивного вирішення справи чи в інший строк, згідно письмової домовленості Сторін»

Згідно з розрахунком (Актом виконаних робіт) оплати роботи (послуг) адвоката за надання правової допомоги від 24 вересня 2021 року, розмір гонорару, що підлягає сплаті Клієнтом визначається з розрахунку: одна година роботи (надання послуг) Адвоката становить 1200 гривень, загальна суму до сплати за надану правову допомогу складає 12000 гривень. Даний розрахунок включає опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Нестеренком С.О., а саме надання консультації з вивчення матеріалів 2 години = 2400 гривень; участь у судових засіданнях 6 годин = 7200 гривень.

Окрім того, у розрахунку (Акті виконаних робіт) оплати роботи (послуг) адвоката за надання правової допомоги від 24 вересня 2021 року зазначено, що даний розрахунок складено згідно з Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 20.12.2021.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №24/9 від 24 вересня 2021 року адвокатом Нестеренком С.О. прийнято від ОСОБА_1 12000 гривень на підставі Угоди про надання правової допомоги від 20.12.2020.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України.

Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно з ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару;

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 19.11.2019 у справі №5023/5587/12, від 12.08.2020 у справі №916/2598/19, від 27.08.2020 у справі №873/2/20, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19 та від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

При цьому суд враховує, що договір про надання правової допомоги укладається між двома суб`єктами - адвокатом та його клієнтом, однак, у випадках встановлених Цивільним процесуальним кодексом, на його підставі можуть виникнути права та обов`язки у особи, яка не є стороною цього договору та на яку судом буде покладено обов`язок щодо їх відшкодування.

Зважаючи на зазначене, Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в статтях 137, 141, встановлено повноваження суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, відмови у їх відшкодуванні, залишення без розгляду заяви про їх відшкодування тощо.

Додатково суд звертає увагу, що особа, яка надає правничу допомогу у справі є адвокатом, який здійснює незалежну професійну діяльність щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, склала кваліфікаційний іспит, підтвердивши теоретичні знання у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, високий рівень практичних навичок та умінь у застосуванні закону.

Таким чином, укладаючи договір про надання правової допомоги, адвокат не тільки обізнаний про порядок, умови та особливості укладення договору про надання правової допомоги, правові наслідки пов`язані з його виконанням, а також розподілом витрат на професійну правничу допомогу між сторонами за результатами розгляду справи, а й повинен забезпечувати допомогу клієнту щодо отримання відшкодування витрат понесених ним у зв`язку з судовим розглядом справ (в тому числі щодо формування тексту договору, погодження розміру витрат (вартості робіт), підтвердження їх первинними документами тощо.

З огляду на те, що угодою про надання правової допомоги від 20 грудня 2021 (2020) року не визначено порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, водночас, матеріали справи не містять відповідної Додаткової угоди щодо погодження вартості наданих адвокатом послуг, зазначений документ не надавався ані до суду під час судового розгляду справи по суті, ані доданий до заяви про стягнення судових витрат, вказане виключає об`єктивну можливість встановити домовленість між адвокатом та клієнтом.

При цьому, ненадання поданих стороною документів, пов`язаних з наданням правничої допомоги, до ухвалення рішення у справі іншій стороні позбавляє останню можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, а суд можливості надати оцінку їх обґрунтованості, правових підстав та обсягу їх стягнення.

Також, на думку суду, договір про надання правової допомоги повинен бути пов`язаний з розглядом конкретної судової справи.

Окрім того, відповідно до положень ч.1 ст. 134 ЦПК України позивачем та його представником разом з першою заявою по суті спору не подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, заявлені позивачем вимоги є вимогами немайнового характеру, які задоволені частково.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці 2 п. 36 постанови від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» орієнтує суди на наступне.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Отже, з урахуванням наведеного роз`яснення, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог судові витрати по справі, а саме судовий збір, належить розподілити між сторонами порівну.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 259, 270 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - Нестеренка Сергія Олексійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі №738/556/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - Менська районна державна адміністрація, комісія з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст додаткового рішення виготовлений 18 жовтня 2021 року.

Суддя Н.В. Волошина