Справа № 445/1285/21
Провадження № 6/445/30/21
УХВАЛА

27 жовтня 2021 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді Бакаїм М. В.,

при секретарі Стеців Н.Р.

з участю:представника ДВС Колечиць І.В.

адвоката Сидорович Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золочеві цивільну справу за поданням державного виконавця Золочівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) Марковича І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

державний виконавець Золочівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Лвівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) Маркович І.В. звернувся з поданням про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 для виїзду за кордон, до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого листа № 445/375/16-к, виданого 26.07.2017 року Золочівським районним судом Львівської області.

В судовому засіданні представник Золочівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) подання підтримала, дала пояснення, аналогічні за змістом подання, уточнила суму заборгованості, яка станом на день розгляду справи становить 25174 грн. 68 коп. Просить подання задовольнити.

Адвокат Сидорович Р.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні подання, оголосив письмові заперечення, які надійшли до суду 07.09.2021.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу,всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця знаходиться виконавче провадження ВП №6284607 з примусового виконання виконавчого листа № 445/375/16-к, виданого 26.07.2017 року Золочівським районним судом Львівської області.

Згідно вироку від 27.06.2017 року Апеляційного суду Львівської області, ОСОБА_1 , зобов`язано сплатити на користь ОСОБА_2 44230 грн. 14 коп. матеріальної шкоди та 50 000 грн. за завдану моральну шкоду.

26.05.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №6284607, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресами, що вказані у виконавчому документі.

З листа Золочівського ВДВС у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 19699 від 13.09.2021, вбачається, що станом на 13.09.2021 року в погашення боргу з ОСОБА_1 стягнуто

лише 14028,18 грн., залишок боргу складає 30674 грн. та 3268,98 грн. виконавчого збору. Проплати боржник проводив починаючи з 18.07.2017 року. Проплати з 2017 року здійснюються не в повному обсязі, педіодично.

Як уточнила представник ДВС , станом на жовтень 2021 р., сума боргу ОСОБА_1 становить 25174 грн. 68 коп.

Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України на запит від 19.06.2020 року - за боржником не зареєстровані транспортні засоби.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України, інформації про те, що ОСОБА_1 працює - не знайдено, пенсії він не отримує.

Як вбачається з відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону, ОСОБА_1 перетинав неодноразово кордон, зокрема: 20.05.2021, 08.05.2021, 17.01.2021, 05.02.2020, 10.09.2020

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що по вказаних параметрах відомості щодо ОСОБА_1 відсутні.

Державним виконавцем 19.06.2020 року було винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено для виконання.

Судом встановлено, що на час звернення з поданням до суду вимоги виконавчих документів боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»(далі - Закон).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цимЗаконом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження`вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленомузакономпорядку виконавця до житла та іншого володіння,

приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадженнядекларацію про доходита майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у

банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених удекларації продоходита майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв`язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України».

У відповідності до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вказане рішення суду, за яким видані виконавчі листи, набрало законної сили, є обов`язковим для виконання, на підставі яких наявне відкрите виконавче провадження, державним виконавцем вчинено достатньо дій в межах виконавчого провадження, проте рішення суду боржником не виконано, та з урахуванням усіх обставин справи в сукупності, суд вважає, що боржник саме ухиляється від виконання рішення суду.

Крім того слід зазначити, що пунктом 9 ч. 3 ст.129 Конституції України, визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судове рішення (постанова, ухвала) -це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одним з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість,

яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод Європейського суду з прав людини як джерела права.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1).

Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосуваннястатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Право на справедливий суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін. Обов`язковість виконання судових рішень, разом із іншими складовими права на справедливий суд, зокрема, такими як суб`єктивна неупередженість суду, принцип правової визначеності, заборона втручання законодавця у відправлення правосуддя розглядаються судом в якості елементів верховенства права.

Отже, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме: заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Таким чином, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відносно боржника ОСОБА_1 існує невиконане зобов`язання за рішенням суду щодо стягнення на користь Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова, а тому подання державного виконавця підлягає задоволенню, так як обґрунтоване та доведене.

Керуючись ст.441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд -

п о с т а н о в и л а:

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань покладених на нього згідно виконавчого листа № 445/375/16-к, виданого 26.07.2017 .

Копію ухвали невідкладно направити для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, Україна), а також стягувачу, боржнику та державному виконавцю для виконання та відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.11.2021 року.

Суддя М. В.Бакаїм