ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 695/3222/19
Провадження № 22-ц/821/1666/21
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Нерушак Л.В., Єльцова В.О.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Зорівська сільська рада Золотоніського району Черкаської області

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2020 року (постановлену в приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Степченка М.Ю.) про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в :

30 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до Зорівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , мати позивачки, після смерті якої відкрилась спадщина.

У червні 2017 року, вказує ОСОБА_1 , вона звернулась до Золотоніської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після чого отримала постанову від 29 червня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій з підстав пропуску ОСОБА_1 строку, визначеного законом для прийняття спадщини та відсутності документів на спадкове майно.

Проте, на думку ОСОБА_1 , вона пропустила строк з поважних причин об`єктивного характеру, у зв`язку із чим звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без розгляду з підстав, визначених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду є неявка позивачки ОСОБА_1 , яка була належним чином повідомлена про час та дату судових засідань, призначених відповідно на 13 листопада 2019 року, 02 січня 2020 року та 10 березня 2020 року, а також неповідомлення позивачкою причин своїх неявок до суду та відсутності заяви про розгляд справи за її відсутності.

В апеляційній скарзі, поданій 05 серпня 2021 року, ОСОБА_1 , вважаючи ухвалу суду першої інстанції постановленою із порушенням вимог процесуального закону та її законних прав та інтересів, просила ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2020 рокускасувати.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , зокрема, мотивована тим, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного інформування позивачки про дату, час та місце судового засідання, висновок суду першої інстанції про її належне повідомлення та наявність підстав для залишення позову без розгляду є хибним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що із позовом до Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду 30 вересня 2019 року.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до протоколів судового засідання від 13 листопада 2019 року, 02 січня 2020 року, у судові засідання, призначені на 13 листопада 2019 року, 02 січня 2020 року сторони у справі не з`явились. Між іншим в протоколах зазначено, що причини неявки позивачки суду не відомі, відомості про вручення ОСОБА_1 повідомлення про дату, час та місце судового засідання відсутні. (а.с. 29, 34)

Про судові засідання, призначені на 13 листопада 2019 року, 02 січня 2020 року та 10 березня 2020 року було повідомлено ОСОБА_1 шляхом надсилання повідомлення на поштову адресу, зазначену в позовній заяві.

Відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про призначення розгляду справи на 13 листопада 2019 року матеріали справи не містять.

Відповідно до поштового повідомлення ОСОБА_1 щодо призначення розгляду справи на 02 січня 2020 року, повістка повернулась на адресу суду з позначкою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового повідомлення» (а.с. 33)

У судове засідання, призначене на 10 березня 2020 року сторони у справі не з`явились, причини неявки позивачки ОСОБА_1 суду не відомі. (а.с. 40)

Відповідно до довідки поштового повідомлення ОСОБА_1 щодо призначення розгляду справи на 10 березня 2020 року, повідомлення повернулося на адресу суду з позначкою «інші причини: адресат відсутній» (а.с. 38)

Заяв від ОСОБА_1 про розгляд справи у її відсутність або про відкладення розгляду справи, матеріали справи не містять.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції послався на те що, у судові засідання, призначені на 13 листопада 2019 року, 02 січня 2020 року та 10 березня 2020 року позивачка ОСОБА_1 не з`являлась, хоча про час та дату судових засідань повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотання про слухання справи за її відсутності до суду не надходило.

Відповідно до частини першої, пунктів 12 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання,

не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час

і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або

не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Отже, правове значення для встановлення правомірності залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України має те, чи мало місце належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність його неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 07 серпня

2020 року у справі № 405/8125/15-ц (провадження 61-4801св20), від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18-ц (провадження № 61-3617св19), від 22 березня 2021 року у справі № 757/43966/16-ц (провадження № 61-19254св19), від 01 квітня 2021 року у справі № 2-1676/11 (провадження № 61-2734св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 524/3347/18-ц (провадження № 61-641св21), від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19-ц (провадження

№ 61-2547св21).

Тобто, обов`язковою умовою для залишення позовної заяви без розгляду

з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України

є повторність неявки позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи. Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128 132 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, третьою, п`ятою статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані

у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З аналізу даної норми слідує, що доказом належного повідомлення сторони про час і місце судового розгляду є розписка про одержання судової повістки.

В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивачки ОСОБА_3 про судові засідання, які було призначено на 13 листопада 2019 року та 02 січня 2020 року.

Відповідно до поштового повідомлення ОСОБА_1 щодо призначення розгляду справи на 02 січня 2020 року, повістка повернулась на адресу суду з позначкою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового повідомлення», проте це не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Відповідно до довідки поштового повідомлення, направленого на адресу ОСОБА_1 , зазначену в позовній заяві, щодо призначення розгляду справи на 10 березня 2020 року, повідомлення повернулося на адресу суду з позначкою «інші причини: адресат відсутній».

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи та повторної її неявки в судове засідання, оскільки в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази про належне повідомленням сторони про судовий розгляд в попередні засідання.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції помилкового вважав, що позивачка повторно не з`явилася в судове засідання і залишив позов без розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Оскільки, відповідно до положень ст. 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, на виконання положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів зазначає, що питання розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом ухвали суду в суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки заява по суті вимог не розглядається.

Керуючись ст. ст. 368 - 371, 374, 379, 382 384, 389,390 ЦПК України , апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2020 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини скасувати.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - направити до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.О. Єльцов

Л.В. Нерушак

/ текст постанови суду виготовлений 21 жовтня 2021 року/