Справа № 143/1425/18
Провадження № 22-ц/801/1222/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 рокуСправа № 143/1425/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.

Секретар: Кузьменко Б. І.

За участю: представника позивача ОСОБА_1 адвоката Путіліна Є. М.; представника відповідача Гула А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ЗАХІД»

на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 26 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ЗАХІД» про визнання недійсною додаткової угоди,

Рішення ухвалив суддя Бойко А. В.

Рішення ухвалено о 15.07 год у м. Погребище Вінницької області

Повний текст судового рішення складено 05 квітня 2021 року,

Встановив:

17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Концерн Сімекс-Агро» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди від 14 вересня 2006 року.

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Путіліна Є. В. про заміну неналежного відповідача на належного та замінено первісного відповідача ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» на належного відповідача ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД».

Свої вимоги мотивував тим, що 14 вересня 2006 року він уклав із ТОВ «Концерн Сімекс-Агро» договір оренди належної йому земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 3,2433 га, кадастровий номер :10:000:0081, яка розташована на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району, строком на 10 років. Договір зареєстрований у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 14 вересня 2006 року за № 09.

Згодом йому стало відомо, що Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК» 17 вересня 2010 року було зареєстровано за № 21 додаткову угоду до цього договору оренди землі, в якій було змінено строк оренди з 10 на 20 років. Право оренди (договір оренди з додатковою угодою) було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 06 лютого 2018 року, рішення № 39529268.

Про наявність додаткової угоди йому стало відомо лише з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманого ним в 2018 році та відповіді на адвокатський запит, адже додаткової угоди він не підписував. Волевиявлення його на укладення додаткової угоди у нього не було і він її не підписував, що є підставою для визнання її недійсною.

10 вересня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Путілін Є. В. подав заяву про зміну предмета позову, в якій вказав, що з огляду на прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови від 16 червня 2020 року по справі № 145/2047/16-ц та прийняттям аналогічних постанов Касаційним цивільним судом по інших цивільних справах, виникла необхідність у зміні предмета позову, у зв`язку з чим він просить скасувати запис про проведену Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК» від 17 вересня 2010 року № 21 та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення № 39529268 від 06 лютого 2018 року) про державну реєстрацію додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки площею 3,2433 га кадастровий номер :10:000:0081, розташованої на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов`язати відповідача ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,2433 га кадастровим номером :10:000:0081, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2020 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Путіліна Є. В. про зміну предмета позову.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 26 березня 2021 року позов задоволено.

Скасовано запис про проведену реєстрацію Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК" від 17 вересня 2010 року за № 21 та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення № 39529268 від 06 лютого 2018 року) про державну реєстрацію додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки площею 3,2433 га кадастровий номер :10:000:0081, розташованої на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов`язано ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,2433 га кадастровим номером :10:000:0081, розташованої на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального права, а також є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема: висновок судово-технічної і почеркознавчої експертизи є недопустимим доказом по справі; відповідачеві відмовлено у проведенні додаткової почеркознавчої експертизи, чим порушено право на доказування та принцип змагальності сторін; судом не враховано судову практику Верховного Суду зокрема, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 та у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 січня 2021 року по справі № 824/62/20; судом не застосовано строки позовної давності; суд дійшов хибного висновку стосовно того, що додаткова угода є не укладеною.

Представник позивача надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення як безпідставну та необґрунтовану, а рішення суду залишити без змін, оскільки викладені у ньому висновки відповідають нормам матеріального права та враховують правову позицію з даних правовідносин Верховного Суду.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить її відхилити і залишити в силі рішення суду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представників сторін, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що оспорювана позивачем додаткова угода ним як орендодавцем не підписана, а підписана іншою особою, що свідчить про відсутність волевиявлення орендодавця власника земельної ділянки ОСОБА_1 на укладення договору на вказаних в ньому умовах; із недосягнення сторонами згоди, оскільки у договорі оренди землі відсутня одна із істотних умов договору, обов`язковість якої передбачена статтею 15 Закону України «Про оренду землі», внаслідок чого такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, тому викладені в ньому умови не можна вважати такими, що регулюють орендні відносини між сторонами договору; за таких обставин реєстрація права оренди на земельну ділянку на підставі неукладеного правочину не відповідає вимогам закону.

Такий висновок суду є правильним, оскільки відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,2433 га на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :10:000:0081, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 148950 UA, виданого на підставі розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації від 15 вересня 2004 року за № 344 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 223 (том 1 а. с. 144).

05 січня 2005 року ОСОБА_1 (орендодавець) уклав із ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» (орендар) договір оренди землі № 350 належної йому земельної ділянки площею 3,2433 га, кадастровий номер :10:000:0081, яка розташована на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району. Згідно пункту 4 договір укладений терміном на 10 років. Згідно пункту 5 договору розмір орендної плати складає 1,5 % нормативної вартості земельної ділянки і становить 450,27 грн. Договір зареєстрований 14 вересня 2006 року за № 09 у Вінницькій філії ДП «Центр ДЗК» (том 1 а. с. 139-140).

17 вересня 2010 року за № 21 Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК» зареєстровано додаткову угоду до договору оренди землі № 630 від 05 січня 2005 року, якою пункти 4 і 5 викладені в новій редакції: «Пункт 4. Договір укладено на 20 років. Пункт 5. Розмір орендної плати складає 3 % нормативної вартості земельної ділянки і становить 1086,11 грн. за один календарний рік» (том 1 а. с. 141).

Наведені відомості містяться в матеріалах реєстраційної справи (в копії) на договір оренди земельної ділянки № 630, укладений між орендарем ТзОВ «Концерн «Сімекс-Агро» і орендодавцем ОСОБА_1 про передачу в строкове платне користування земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 3,2433 га кадастровим номером: :10:000:0081, зареєстрований у Вінницькій філії ДП «Центр ДЗК» 14 вересня 2006 року за № 09 (том 1 а. с. 138-147), оригінал якої витребуваний судом та оглянутий у судовому засіданні (том 1 а. с. 132, 137).

Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 39529268 від 06 лютого 2018 року зареєстроване право оренди земельної ділянки кадастровим номером :10:000:0081 площею 3,2433 га, цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Очеретнянської сільської ради, орендар: ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», орендодавець: ОСОБА_1 . Підставою виникнення права оренди стали: договір оренди землі № 350 від 05 січня 2005 року та додаткова угода до договору оренди землі № 630 від 14 вересня 2006 року (том 1 а. с. 12).

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-технічної та почеркознавчої експертизи № 5649/5650/19-21 від 15 жовтня 2019 року підписи від імені ОСОБА_1 в додатковій угоді до договору оренди землі № 630 від 14 вересня 2006 року площею 3,2433 га кадастровий номер :10:000:0081, розташованої на території Очеретнянської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованої у Вінницькій філії ДП «Центр ДЗК» 17 вересня 2010 року № 21, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення № 39529268 від 06 лютого 2018 року), виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів і виконані не самим ОСОБА_1 , а іншою особою (том 1 а. с. 240-246).

Звернувшись до суду, позивач орендодавець ОСОБА_1 , у своєму позові стверджував, що він не підписував додаткової угоди до договору оренди землі, волевиявлення у нього на укладення додаткової угоди не було, адже вона ним не підписувалася.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина 1 статті 215 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

За правилами статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (частина 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки, як визначено частиною 2 статті 792 ЦК України, регулюються законом.

Згідно вимог статей 13 і 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1).

Істотні умови договору оренди землі визначаються статтею 15 Закону України «Про оренду землі».

Таким чином згідно вимог наведених норм законів, договір оренди землі має бути вчинений у письмовій формі та підписаний його сторонами.

Якщо у договорі оренди землі відсутня одна з істотних умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», а також порушені вимоги статей 4, 6, 11, 17, 19 цього Закону, то це є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

У разі якщо сторони при укладенні договору не досягли згоди щодо умов договору, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не регулюють орендні відносини.

Звернувшись до суду із позовом про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, позивач ОСОБА_1 в ході розгляду справи змінив предмет позову і просив скасувати запис, проведений Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК» 17 вересня 2010 року № 1 та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення № 39529268 від 06 лютого 2018 року) про державну реєстрацію додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки площею 3,2433 га кадастровий номер :10:000:0081, розташованої на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов`язати ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» повернути земельну ділянку.

В ході розгляду заявлених ОСОБА_1 таких позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що оспорюваний позивачем правочин є неукладеним, що підтверджується зібраними та оціненими по справі доказами, у тому числі висновком експертів за результатами проведення судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 15 жовтня 2019 року № 5649/56650/19-21, згідно з яким підпис від імені ОСОБА_1 в додатковій угоді до договору оренди землі виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,2433 га кадастровим номером :10:000:0081, розташованої на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району і призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 2).

Реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права і законні інтереси власника земельної ділянки ОСОБА_1 на здійснення права власності належною йому земельною ділянкою площею 3,2433 га кадастровим номером :10:000:0081, розташованої на території Очеретнянської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно вимог статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяжень.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі, проведену Вінницькою філією ДП «Центр ДЗК» 17 вересня 2010 року № 21 і запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення № 39529268 від 06 лютого 2018 року) про державну реєстрацію іншого речового права оренди.

Доводи апеляційної скарги в тому, що висновок судово-технічної і почеркознавчої експертизи є недопустимим та недостовірним доказом по справі і судом відмовлено відповідачу у задоволенні його клопотання про проведення додаткової почеркознавчої експертизи, чим порушено право на доказування та принцип змагальності сторін, є безпідставними.

Так, відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються засобами, до переліку яких входять висновки експертів.

Допустимість доказів визначається статтею 78 ЦПК України, а достовірність доказів статтею 79 ЦПК України: обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За клопотанням представника позивача, відповідно до вимог статті 103 ЦПК України, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, судом призначена судова почеркознавча експертиза.

Вимоги до висновку експерта викладені у статі 102 ЦПК України, згідно яких: висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Наданий Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на виконання ухвали суду від 05 березня 2019 року висновок експертів за результатами проведення судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 15 жовтня 2019 року № 5649/5650/19-21, відповідає таким вимогам закону, при цьому, суд скориставшись наданим йому правом частиною 5 статті 102 ЦПК України, викликав у судове засідання експерта Сімчук Л. Ю., яка у судовому засіданні 09 лютого 2021 року надала свої усні пояснення по проведеній нею судовій експертизі, у тому числі відповіла на поставлені представником відповідача запитання.

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Суд першої інстанції на виконання вимог статті 89 ЦПК України надав оцінку у сукупності всім зібраним по справі доказам.

Відповідно до частини 1 статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення додаткової експертизи, суд першої інстанції в своїй ухвалі від 26 березня 2021 року (том 2 а. с. 87-88) мотивував це тим, що висновком експертів за результатами проведення судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 15 жовтня 2019 року № 5649/5650/19-21 надані відповіді на поставлені питання перед експертом, відповіді чіткі і однозначні, висновок відповідає вимогам належності, достовірності й допустимості, тому у суду немає підстав вважати цей висновок неповним чи неясним або таким, що суперечить матеріалам справи чи викликає сумніви в його правильності.

Представник відповідача, навівши такі доводи, у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку, не ставив перед судом апеляційної інстанції питання щодо призначення по справі додаткової судової почеркознавчої експертизи.

За таких обставин та з урахуванням того, що представником відповідача не доведено наявність підстав для призначення додаткової експертизи, у тому числі наявність неповноти або неясності висновку експертів, суд першої інстанції правомірно постановив рішення про відмову у задоволені клопотання представника відповідача про призначення у справі додаткової експертизи.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги в тому, що судом не враховано судову практику Верховного Суду, оскільки ці доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці та особистого тлумачення відповідачем норм матеріального і процесуального права.

Крім того, суд першої інстанції врахував практику Верховного Суду, що відобразив в оскаржуваному рішенні суду.

В своїй апеляційній скарзі представник відповідача стверджує про не застосування судом строків позовної давності. Такі міркування є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивачем не пропущений строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права, тому судом вірно цей строк не застосований.

За правилами статей 256 і 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (стаття 261 ЦК України).

Так, договір оренди землі № 350 укладений 05 січня 2005 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» (правонаступником якого є ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД»), зареєстрований у Вінницькій філії ДП «Центр ДЗК» 14 вересня 2006 року, тобто даний договір є чинним з 14 вересня 2006 року. Договір укладений на 10 років (пункт 4 договору), тобто договір має діяти до 14 вересня 2016 року і виконуватися до цього часу 14 вересня 2016 року.

Факт отримання орендодавцем ОСОБА_1 орендної плати від орендаря (саме про такі обставини стверджує відповідач) відбувався під час дії договору оренди, а не додаткової угоди до нього, що є звичайним виконанням саме договору оренди землі від 05 січня 2005 року, зареєстрованим 14 вересня 2006 року.

Запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинений 06 лютого 2018 року рішенням № 39529268 про державну реєстрацію додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Із даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 17 жовтня 2018 року, тобто в межах строків позовної давності.

Твердження відповідача про хибний висновок стосовно того, що додаткова угода є не укладеною, не відповідає дійсності, а є його суб`єктивною думкою, що спростовано вище.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і не впливають на висновки суду та спростовуються наведеним вище.

З урахуванням встановлених обставин справи, правовідносин, які випливають із встановлених обставин та правових норм, застосованих до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість і законність рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції до скасування не підлягає, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ЗАХІД» залишити без задоволення.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 26 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. В. Міхасішин

Повний текст судового рішення складено 28 липня 2021 року