РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/13554/21

Провадження № 22-ц/4815/1361/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко Сергій Петрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2021 року (постановлену у складі судді Першко О.О.) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича,-

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка С.П., в якій просить: визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо накладення арешту на кошти, що містяться на відкритих рахунках ОСОБА_1 , скасувати постанову ВП № 62939940 від 25 червня 2021 року, звільнити з-під арешту банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Укрексімбанк», філія в м. Рівному.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 01 серпня 2021 року ним з`ясовано, що банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Укрексімбанк», філія в м. Рівному, для отримання заробітної плати, заблоковано. Із отриманої з банку інформації йому стало відомо, що постановою ВП № 62939940 від 25 червня 2021 року приватним виконавцем Сідоренком С.П. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках. Вказує, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області № 569/11269/14-ц від 17 вересня 2014 року було стягнуто з нього солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредитному договору в сумі 441 428 грн. 58 коп., витрати на сплату судового збору в сумі 3 654 грн. 00 коп., а в сього 445 082 грн. 58 коп.. Станом на сьогоднішній день тривають переговори щодо мирного врегулювання спору між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Разом з цим, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 серпня 2017 року в справі № 569/11768/17 з нього стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 31 липня 2017 року до повноліття дітей. Також, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2019 року в справі № 569/15549/18 з нього стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 серпня 2018 року до повноліття дитини. Відтак з нього утримується 70 % всіх видів заробітку, що підтверджується листом Господарського суду Рівненської області № 03-03/677/21 від 02 липня 2021 року. Інших видів доходу окрім заробітної плати він не має.

Вказує, що накладаючи арешт на його рахунок, приватний виконавець мав можливість пересвідчитися у тому, що рахунок відкритий в АТ «Державний експортно-імпортний банк України» відноситься до рахунку із спеціальним режимом використання чи має заборони щодо арешту коштів на такому рахунку. Вважає, що приватним виконавцем було порушено порядок звернення стягнення на кошти боржника, так як були відсутні підстави для накладення арешту на рахунок боржника, на який здійснюється виплата заробітної плати. Внаслідок накладення арешту на рахунок, на який здійснюється зарахування заробітної плати, він позбавляється можливості користуватися заробітною платою тривалий час.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича - задоволено частково.

Постанову приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича про арешт коштів боржника від 25 червня 2021 року у ВП № 62939940 в частині накладення арешту на грошові кошти (заробітну плату), що надходять на рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий у Акціонерному товаристві «Укрексімбанк», філія в м. Рівному, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 визнано неправомірною.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича зняти арешт з грошових коштів, які є заробітною платою, що надходять на рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий у Акціонерному товаристві «Укрексімбанк», філія в м. Рівному на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що із заробітної плати ОСОБА_1 здійснюються відрахування на стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 70 відсотків. Оскільки із заробітної плати ОСОБА_1 вже відраховується 70 відсотків заробітної плати, а здійснювати відрахування у більшому розмірі законом заборонено, тому арешт рахунку, на який надходить заробітна плата, є недоцільним.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Сідоренко С.П. оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом не надано повної оцінки матеріалам справи, зокрема, суд дійшов помилкового висновку, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані висновки Верховного Суду у постановах від 24 червня 2015 року (справа № 6-535цс15), від 03 лютого 2021 року (справа № 756/1927/16-ц), а також роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19. Вважає, що місцевий суд неправомірно зобов`язав його зняти арешт з грошових коштів, що надходять на рахунок НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 у Акціонерному товаристві «Укрексімбанк», філія в м. Рівному. Зауважує, що арешт даного рахунку боржника не унеможливлює отримання ним заробітної плати, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу). Наголошує, що рахунки на які зараховується заробітна плата, нормативно не визначені як рахунки зі спеціальним режимом використання та не є такими рахунками. Вони є звичайними поточними рахунками. Банківське законодавство не містить визначення такого виду рахунків, як "зарплатний", що у свою чергу дає підстави для висновку про відсутність обмежень для накладення арешту на них, крім обмеження розміру арештованих коштів в межах розміру стягнення. Заробітна плата не відносяться до виплат, на які не може бути звернуто стягнення. Зазначає, що боржником не надано належних доказів, що арештований рахунок відноситься до рахунків зі спеціальним режимом використання та /або на нього надходять виключно виплати, на які не може бути звернуто стягнення. За таких обставин переконаний, що арешт на рахунок боржника накладено з дотриманням норм чинного законодавства України, тому відсутні будь-які підстави для зняття арешту з нього.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення скарги ОСОБА_1 та відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка С.П. перебуває виконавче провадження № 62939940 від 03 вересня 2020 року з примусового виконання виконавчого листа № 569/11269/14, виданого 12 серпня 2020 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору в сумі 441 428 грн. 58 коп., витрат на сплату судового збору в сумі 3 654 грн. 00 коп., а всього 445 082 грн. 58 коп.

25 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Сідоренком С.П. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

Відповідно до довідки АТ «Укрексімбанк», філія в м. Рівному № 0650140/22741-21 від 16 липня 2021 року ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в рамках зарплатного проекту «Господарський суд Рівненської області».

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 06 липня 2021 року ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2021 року отримував заробітну плату в Господарському суді Рівненської області та державну соціальну матеріальну допомогу в Рівненському міському центрі зайнятості.

Як слідує з листа Господарського суду Рівненської області від 02 липня 2021 року № 03-03/677/21 на виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2017 року у справі № 569/11768/17 Господарський суд Рівненської області здійснює відрахування 1/2 частки (50%) всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 31 липня 2017 року до повноліття дітей. Крім того, на виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області від 20 серпня 2019 року у справі № 569/15549/18 Господарський суд Рівненської області здійснює відрахування 1/5 частки (20%) всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 20 серпня 2018 року до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, у тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як передбачено ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За змістом ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права убачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала.

У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц наведені аналогічні висновки, а також зазначено, що ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Отже, арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання ним заробітної плати, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу), а тому висновок судів про те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує його право на отримання заробітної плати, є необґрунтованим.

У даних правовідносинах постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка С.П. від 25 червня 2021 року у виконавчому провадженні № 62939940 було накладено арешт на кошти боржника.

В межах цього арешту, серед іншого, було арештовано поточний рахунок в АТ «Укрексімбанк», філія в м. Рівному, № НОМЕР_1 , відкритого в рамках зарплатного проекту «Господарський суд Рівненської області», на який нараховується заробітна плата ОСОБА_1 .

При цьому з наявних у матеріалах справи письмових доказів слідує, що ОСОБА_1 працює в Господарському суді Рівненської області.

Постановою КМУ від 22 квітня 2005 року № 318 «Про удосконалення механізму здійснення виплат бюджетними установами», з наступними змінами, визначено установити, що виплата заробітної плати працівникам бюджетних установ здійснюється через уповноважені банки (п.1 Постанови).

Ураховуючи, що в силу приписів Постанови КМУ від 22 квітня 2005 року № 318 «Про удосконалення механізму здійснення виплат бюджетними установами» ОСОБА_1 виплата заробітної плати здійснюється через установу банку, арешт на його рахунок унеможливлює отримання ним заробітної плати.

Накладення арешту на належні ОСОБА_1 грошові кошти, а саме, заробітну плату, що перераховується на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк», філія в м. Рівному, фактично позбавить останнього засобів до існування.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані вищенаведені висновки Верховного Суду, оскільки має місце відмінність у фактичних обставинах справи.

Зокрема, необґрунтованим є покликання приватного виконавця на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19, оскільки предметом розгляду зазначеної справи було накладення арешту на рахунки боржника - юридичної особи, які передбачені для виплати заробітної плати працівникам та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, що є не подібним по суті даного спору.

Крім того, статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Конституційний Суд України в Рішенні від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене.

Приписи частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначають, що заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для у тримання працівника і його сім`ї.

Як встановлено судом, із заробітної плати ОСОБА_1 здійснюються відрахування на стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 70 відсотків.

Тому, враховуючи, що із заробітної плати ОСОБА_1 вже відраховується 70 відсотків заробітної плати, а здійснювати відрахування в більшому розмірі законом заборонено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що арешт рахунку, на який надходить заробітна плата, є недоцільним.

Арешт даного рахунку, з огляду на фактичну неможливість відрахування з нього коштів, буде носити формальний характер і не призведене до реального та ефективного виконання рішення суду, крім порушення прав ОСОБА_1 на оплату праці.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 жовтня 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.