Справа № 276/90/20
Провадження по справі №2/276/408/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

18 жовтня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Хорошів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів у порядку регресу -

в с т а н о в и в:

22.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 коштів у порядку регресу в сумі 32586,68 грн. за договором поруки № 272к4 від 14.11.2014 року.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 14.11.2014 року між Кредитною спілкою «Оберіг» та ОСОБА_2 був укладений договір споживчого кредиту №272 к4, за умови якого останній отримав кредит в розмірі 30000 грн. строком на 12 місяців, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,1479% за один календарний день та частковим погашенням кредиту. Позичальник зобов`язався погасити отриманий кредит до 14.11.2015 року. Виконання зобов`язання позичальника по поверненню кредиту за даним договором забезпечено договором поруки №272к4 від 14.11.214 року, укладеного між КС «Оберіг» та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , за яким поручителі взяли на себе перед кредитором солідарну з позичальником відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання останнім зобов`язань по кредитному договору. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав. В зв`язку з чим КС «Оберіг» звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за договором споживчого кредиту. 06.07.2016 року КС «Оберіг» позивачу була висунута вимога поручителя про виконання договірних зобов`язань, якою було запропоновано протягом 7 банківських днів погасити вказаний розмір заборгованості. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 11.11.2016 року стягнуто в солідарному порядку на користь КС «Оберіг» з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_4 заборгованість по кредитному договору № 272к4 від 14.11.2014 в розмірі 32 586,65 грн. 29.08.2019 року позивач, як поручитель в повному обсязі погасив заборгованість за кредитним договором в сумі 32586,65 грн. Зазначені обставини стали підставою звернення до суду з вказаним позовом, оскільки до позивача, як до поручителя, що виконав всі кредитні зобов`язання за боржника, перейшли усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі і на зворотню вимогу (регрес) до боржника.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2020 року, відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 про отримання повістки про виклик до суду від 02.06.2021 року (а.сп.22), заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач,ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до пунктів 1, 4 частини 8 та частини 11 статті 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 (а.сп.20), поштовим повідомленнями з відміткою «адресат відсутній» та розміщеним оголошенням про виклик наофіційному веб-сайті судової влади України (а.сп.23), в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.

З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, 14.11.2014 року між Кредитною спілкою «Оберіг» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір споживчого кредиту №272к4, за умови якого останній отримав кредит в розмірі 30000 грн. (тридцять тисяч гривень) строком на 12 місяців з 14.11.2014 року по 14.11.2015 року. Відповідно до п.1.5, 1.6, 1.6.1, 4.1 договору споживчого кредиту, сплата кредиту здійснюється щомісяця, у відповідності до графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору. Процентна ставка є фіксованою та при дотриманні позичальником графіку розрахунків становить 0,1479% за один календарний день. Виконання зобов`язання позичальника по поверненню кредиту за даним договором забезпечено договором поруки №272к4 від 14.11.214 року (а.сп.6-7).

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав.

19.08.2015 року КС «Оберіг» направила вимогу поручителю ОСОБА_1 про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором № 272к4 від 14.11.2014, оскільки станом на 19.08.2015 ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 38429,37 грн., що підтверджується копією вимоги поручителю про виконання договірних зобов`язань від 19.08.2015 № 1136 (а.сп.8).

ОСОБА_6 отримав вказану вимогу поручителю 08.09.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.сп.8 зворот).

Відповідно до копії заочного рішення Володарсько-Волинського районного суду від 11.11.2016 року в справі № 276/905/16-ц, яке набрало законної сили 13.12.2016 року, стягнуто в солідарному порядку на користь КС «Оберіг» з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_4 заборгованість по кредитному договору № 272к4 від 14.11.2014 в розмірі 32 586,65 грн. та судовий збір (а.сп.10).

Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Копією квитанції АТ КБ «Приват Банк» від 29.08.2019 року, підтверджується повне погашення заборгованості за договором споживчого кредиту поручителем ОСОБА_1 в сумі 32586,65 грн. (а.сп.9).

Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 553 ЦК України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

29.08.2019 року позивач ОСОБА_1 , як поручитель в повному обсязі погасив заборгованість за договором споживчого кредиту в сумі 32586,65 грн., що підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 29.08.2019 року (а.сп.9).

Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як поручитель в повному обсязі погасив заборгованість за договором споживчого кредиту № 272к4 від 14.11.2014 року в сумі 32586,65 грн.

Відповідно до статті 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 23.09.2015 року по справі № 6-466цс15, правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Отже, до ОСОБА_1 , як поручителя який виконав зобов`язання забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, у тому числі право на зворотню вимогу (регрес) до боржника.

Таким чином на день подачі позову заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 32586,65 грн., доказів, які б спростовували вказану заборгованість, відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 коштів в порядку регресу в сумі 32586,65 грн. за договором поруки № 272к4 від 14.11.2014 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-79, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 504, 509, 512, 526, 530, 553, 554, 556, 610, 612, 626, 1049 ЦК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів у порядку регресу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у порядку регресу в сумі 32 586,65 грн. (тридцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят шість гривень шістдесят п`ять копійок) за договором поруки № 272к4 від 14.11.2014 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя А.М. Збаражський