Справа № 344/6735/21
Провадження № 22-ц/4808/1464/21
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Горейко М.Д., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 03 серпня 2021 року, у складі судді Шамотайла О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб із відповідачем розірвано відповідно до рішення суду від 29.05.2019 року. У шлюбі народилися діти: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з позивачкою. Згідно з рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.07.2019 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у розмірі по 2 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини у відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України, а тому позивачка просила про стягнення частини вже фактично понесених витрат на дітей у розмірі 37170,50 грн.

У заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що сукупний розмір усіх понесених додаткових витрат на дітей становить 84037,07 грн, тому просила стягнути з відповідача половину понесених витрат у розмірі 42018,53 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в загальній сумі 8843,04 грн.

В решті вимог позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Зазначає, що законодавством чітко передбачено, що право на стягнення додаткових витрат на дитину може виникнути і у зв`язку із позитивними фактами, у даній справі це є схильність сина ОСОБА_4 до спорту, а саме боксу та джиу-джитсу та до природничих наук, технологій, інженерії, математики, які поєднуються в одному занятті у STEM-школі INVENTOR.

Довідкою керівника Школи Бразильського джиу-джитсу м. Івано-Франківська від 04.06.2021 року підтверджено факт розвитку здібностей дитини в фізичній сфері, в розвитку розумових і фізичних здібностей.

Крім того, жодна з безкоштовних дитячих секцій в м. Івано-Франківську не має такого напрямку як джиу-джитсу, а безкоштовні секції з робототехніки взагалі відсутні.

Судом першої інстанції було здійснено неправильне тлумачення норм сімейного кодексу, що є підставою для скасування рішення суду.

Зазначає, що стаття 185 СК України не містить у собі умови щодо обов`язку доведення про подальше відвідування гуртків чи секцій, які розвивають здібності дитини, а тому покладення судом першої інстанції на позивача обов`язку доведення даної обставини суперечить законодавству.

Висновок суду про те, що позивачем не було спростовано можливості відвідування дитиною аналогічний дитячий садок, який фінансується за рахунок місцевого бюджету, а тому у стягненні додаткових витрат на дитину за оплату приватного садка слід відмовити, не відповідає обставинам справи.

До позовної заяви було долучено докази на підтвердження того, що ОСОБА_5 внесений до загальноміського реєстру дітей-заявників на поступлення до «Школи-садка №3», поступлення до якого відтерміновано до 01.09.2021 року. Ці докази підтверджують неможливість влаштування дитини у садок, який фінансується із місцевого бюджету. Позивачка проходить стажування в Калуському ліцеї №3 Калуської міської ради з метою набуття професійних навичок і досвіду у сфері психології, стажування проходило в період з 01.11.2020 року по 30.06.2021 року. А тому вона була вимушена влаштувати дитину в приватний дошкільний заклад, оскільки не мала з ким залишити сина, а черга в державний дошкільний заклад не дозволяла відвідати садок раніше.

Крім того зазначає, що не відповідають обставинам справи твердження суду про стягнення витрат на придбання планшету, оскільки жодних доказів про це не подавалося, натомість йшла мова про придбання двох велосипедів для дітей, чому суд не дав жодної оцінки.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Позовні вимоги про відшкодування оплати за відвідування дітьми секції по боксу, школи Джиу-джитсу, придбання кімоно, та за відвідування курсу «Основи робототехніки» є безпідставними, оскільки заняття фізкультурою та спортом, відвідування спортивних та інших секцій та гуртків, не викликано особливими обставинами, а є звичайною потребою дитини.

Згідно товарного чеку №314 від 09.04.2021 року покупцем двох кімоно вартістю 1160 грн зазначено ОСОБА_9 , а не позивачку.

Будь яких доказів того, що позивачка уклала договір про надання послуг з денного догляду за дитиною з метою розвитку здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, справа не містить. Договір № 2 від 03112020 року у жодному положенні не передбачає навчання дитини, її розвиток тощо, а лише передбачає обов`язок виконавця ФОП ОСОБА_10 здійснювати денний догляд за дитиною.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - змін.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків та враховуючи те, що не всі зазначені позивачкою витрати є додатковими в розумінні статті 185 СК України, оскільки не викликані особливими обставинами, не узгоджувались із відповідачем за домовленістю між батьками, то стягненню з відповідача підлягають додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в загальній сумі 8843,04 грн, що становить половину суми від понесених позивачем витрат, які дійсно були викликані особливими обставинами (1500,00 грн. за прийом у психолога ОСОБА_4 ; 750,50 грн. за консультацію у ЛОР-лікаря та здійснення аналізів ОСОБА_4 ; 4823,73 грн. за придбання ліків ОСОБА_5 ; 1100,00грн. за стоматологічні послуги ОСОБА_4 ; 2 916,84 грн. за придбання ліків ОСОБА_4 ; 6 595,00 грн за придбання вакцини та здійснення щеплення дітям).

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 08.08.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою.

На підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 17.07.2019 року із ОСОБА_3 проводиться стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 2 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття ( а.с. 15-17).

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила позов про стягнення з ОСОБА_5 половини понесених нею витрат на дітей, що з урахуванням вимог заяви про збільшення позовних вимог складає 84037,07 грн.

До додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами позивачкою віднесено: 1500,00 грн за прийом у психолога сина ОСОБА_4 ; 2 310,00 грн за відвідуванням ОСОБА_4 секції по боксу у спортивному клубі « Альянс »; 1200,00 грн витрат по оплаті за навчання в школі Джиу-Джитсу; 1160,00 грн за придбання кімоно; 300 грн оплати за консультацію у ЛОР-лікаря щодо ОСОБА_4 та 450,50 грн по оплаті за аналізи; 4823,73 грн на придбання ліків за час перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні у період з 18.01.2021 року по 01.02.2021 року; 1100,00 грн по оплаті за стоматологічні послуги надані ОСОБА_4 ; 2916,84 грн, за ліки, придбані для ОСОБА_4 за призначенням невролога; 2500,00 грн оплати за відвідування ОСОБА_4 заняття з курсу «Основи робототехніки» у STEM-школі INVENTOR; 4600,00 грн оплати за придбання вакцини «Превенар» та проведення щеплення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та оплата за придбання вакцини для профілактики від дифтерії, кашлюка правця, поліомієліту, гем-інфекції для ОСОБА_5 у розмірі 935,00 грн. та ОСОБА_4 у розмірі 1060,00 грн; 42 970,00 грн. оплати за відвідування приватного садка; 6 395,00 грн за придбання для сина ОСОБА_4 велосипеда; 1206,00 грн оплати за відвідування ОСОБА_4 у травні та червні 2021 року секції Івано-Франківської школи Джиу-Джитсу; 6090,00 грн оплати за відвідування приватного садка ОСОБА_5 у червні 2021 року; 2400,00 грн за придбання для сина ОСОБА_5 велосипеда.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дітей.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. В іншому випадку такий тягар витрат може залишитися понесеним за тим з батьків, хто самостійно прийняв таке рішення і не довів, що ці витрати викликані особливими обставинами та можуть бути відшкодовані згідно із законом іншим з батьків.

Суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення додаткових витрат понесених нею, що були викликані особливими обставинами (1500,00 грн за прийом у психолога ОСОБА_4 ; 750,50 грн за консультацію у ЛОР-лікаря та здійснення аналізів ОСОБА_4 ; 4823,73 грн, за придбання ліків ОСОБА_5 ; 1100,00грн за стоматологічні послуги ОСОБА_4 ; 2 916,84 грн. за придбання ліків ОСОБА_4 ; 6 595,00 грн за придбання вакцини та здійснення щеплення дітям) в розмірі 8 843,04 грн.

Разом з тим, позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність відвідування дитиною приватного садочку, не навела мотивів вибору приватного підприємця ОСОБА_10 та погодження такого вибору з батьком дитини.

Суд дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат, понесених позивачкою на придбання кімоно та велосипедів для дітей, як такі, що направлені на розвиток загальних здібностей дітей і не є обов`язковими, а є добровільним волевиявленням одного із батьків, та не обумовлені схильністю дітей до певного виду спорту.

Відвідування сином сторін спортивних секцій та курсу «Основи робототехніки» у STEM-школі INVENTOR не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат на утримання дитини, оскільки такі заняття відносяться до загального розвитку дітей і не обумовлені схильністю дитини до певного виду спорту, а тому не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що додаткові витрати були понесені на розвиток здібностей дітей не підтверджені належними доказами з цього приводу.

Із матеріалів справи вбачається, що суд помилково у мотивувальній частині рішення суду зазначив про стягнення витрат на придбання планшета.

Оскільки позивачка таких вимог не заявляла, то з мотивувальної частини рішення суду на п`ятому аркуші слід виключити десятий абзац, відповідно до якого «не заслуговують на увагу доводи сторони позивача про те, що до додаткових витрат слід відносити і витрати на придбання планшета (постанова ВС від 20.03.2019 в справі №183/1679/17), адже згідно до релевантного висновку ВС від 12.03.2020, що постановлений у справі №520/12681/17 вказано, що придбання планшета не є додатковими витратами на дитину, викликаними особливими обставинами, які можуть бути стягнуті з батьків на підставі ст. 185 СК України».

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 03 серпня 2021 року - без змін.

Виключити із мотивувальної частини на п`ятому аркуші рішення суду десятий абзац.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: М.Д. Горейко

О.О. Томин