Номер провадження: 22-ц/813/4211/21
Номер справи місцевого суду: 2-2823/11
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА»,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Трісмегіст»,

заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт Фінанс Групп»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року у складі судді Петренка В.С.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ТОВ «ТРІСМЕГІСТ» про стягнення заборгованості за кредитним договором №СМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007, виданого на боржника ОСОБА_2 , стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ОСОБА_1 ; замінити сторону виконавчого провадження у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ТОВ «ТРІСМЕГІСТ» про стягнення заборгованості за кредитним договором №СМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007, виданого на боржника ТОВ «ТРІСМЕГІСТ», стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено та замінено сторону виконавчого провадження у справі № 2-2823/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Трісмегіст» про стягнення заборгованості за кредитним договором № СМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007 року, де боржником є ОСОБА_2 , з вибулого стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ОСОБА_1 та замінено сторону виконавчого провадження у справі № 2-2823/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Трісмегіст» про стягнення заборгованості за кредитним договором № СМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007 року, де боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Трісмегіст», з вибулого стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ОСОБА_1 .

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просив суд ухвалу суду скасувати, в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі, покласти на заявника судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю правових підстав для заміни кредитора фізичною особою і відсутністю відступлення прав за іпотечним договором, так як ОСОБА_1 не може надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими фінансовими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Також судом не враховано, що ОСОБА_2 є присяжним Київського районного суду м. Одеси, зокрема бере участь у цивільній справі під головуванням судді Петренко В.С., який також виніс оскаржувану ухвалу.

24.09.2020 ОСОБА_1 надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

03.11.2020 ОСОБА_2 надав суду письмові пояснення у справі.

30.03.2021 ОСОБА_2 повторно надав суду письмові пояснення у справі та просив розглянути питання про закриття провадження у справі.

Представники ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Стандарт Фінанс Групп» в судове засідання 28.09.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили.

Представник ТОВ «Трісмегіст» в судове засідання 28.09.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін, які не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта та представника заявника, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому листі, суд першої інстанції виходив з того, що з дати відступлення прав вимоги, ОСОБА_1 до якої перейшло право вимоги ТОВ „ОТП Факторинг Україна за кредитним договором, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перестало бути стороною кредитного договору та всіх забезпечувальних договорів за ним, а ОСОБА_1 стала виключним та єдиним кредитором за кредитним договором № СМ-SME502/003/2007 від 18 травня 2007 року зі змінами і доповненнями, укладеними додатковими угодами до нього та всіма забезпечувальними договорами за ним, а тому наявні підстави для заміни сторони (стягувача) на його правонаступника.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріали справи свідчать, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.09.2011, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.05.2014, позов ТОВ „ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_2 та ТОВ «Трісмегіст» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ТОВ «Трісмегіст» на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» загальну суму заборгованості за кредитним договором №СМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007 в розмірі 2639 749 грн. 50 коп., що згідно курсу НБУ складає 331 985 долари США 59 центів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 850 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 60 грн. 00 коп. витрат по сплаті збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Стягнуто з ТОВ «Трісмегіст» на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 850 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 60 грн. 00 коп. витрат по сплаті збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На виконання вказаного заочного рішення суду Київським районним судом м. Одеси були видані відповідні виконавчі листи.

31.01.2020 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» укладено договір факторингу № б/н, відповідно до якого, клієнт (первісний кредитор) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передає, а фактор (новий кредитор) ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» приймає право грошової вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитним договором, в розмірі заборгованості по кредитному договору, в тому числі, за договором кредиту № СМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007.

Згідно з актом приймання-передачі документації, який є додатком 1 до договору факторингу від 31.01.2020 № б/н ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передав, а ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» прийняв наступну документацію: кредитний договір №СМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007 та додаток №1 до кредитного договору № СМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007.

Крім того, 31.01.2020 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки №РМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007.

Згідно з актом приймання-передачі документів, який є додатком 1 до договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки № РМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передав, а ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» прийняв наступні документи: договір іпотеки № РМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007.

31.01.2020 між ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого, кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно з актом приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 31.01.2020 ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» передав, а ОСОБА_1 прийняла кредитний договір № СМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007 та додаток №1 до кредитного договору № СМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007.

Крім того, 31.01.2020 між ТОВ «Стандарт ФінансГруп» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки №РМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007 та згідно з актом приймання-передачі документів, ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» передав, ОСОБА_1 прийняла наступні документи: договір іпотеки №РМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007.

На виконання умов договору, 31.01.2020 ОСОБА_1 сплатила ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» грошові кошти у розмірі 1 252 000,00грн за відступлення прав вимоги за кредитним договором, що підтверджується копією платіжного доручення №2429318 від 31.01.2020.

Також, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, іпотекодержателем за договором іпотеки № РМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007 є ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з частиною 1 та 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора у зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, у даному випадку ОСОБА_1 за договором відступлення права вимоги отримала від попереднього кредитора ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» право вимоги за кредитним договором №СМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007, якому, в свою чергу, перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором від кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь якого за рішенням суду з ОСОБА_2 та ТОВ «Трісмегіст» стягнуто кредитну заборгованість за вказаним кредитним договором та на підставі судового рішення видано виконавчий лист №2-2823/11.

У зв`язку з викладеним, наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження за №2-2823/11 з вибулого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на правонаступника ОСОБА_1 за яким боржниками є ОСОБА_2 та ТОВ «Трісмегіст».

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. Такий висновок міститься в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2019 року.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі N 916/2286/16 наведено правовий висновок про те, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом з урахуванням положень статей 74-79, 86 Господарського процесуального кодексу України (статті 77-82, 89 ЦПК України), тобто за перевірки та оцінки доказів, наданих в обґрунтування відповідної заяви, зокрема їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути дана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеній статтею 204 ЦК України. Суд вважав за необхідне відступити від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі N 923/151/17, в якій суд касаційної інстанції з посиланням на позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі N 909/968/16, визнав правильними висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну стягувача, подану фізичною особою, яка не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах, оскільки з укладенням договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором відбулася заміна кредитодавця -банку, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не є юридичною особою та фінансовою установою, а тому не може надавати фінансові послуги згідно з положеннями законодавства.

Тобто, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником у виконавчому провадженні на стадії виконання судового рішення або відмова у такому задоволенні, здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 ЦК України).

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не може бути стягувачем у цих правовідносинах.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні.

Посилання апелянта на незаконність запису про іпотекодержателя в держреєстрі на підставі договорів відступлення права за договором іпотеки не заслуговують на увагу, так як предметом даного спору є заміна сторони виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення заборгованості за кредитним договором №СМ-SME502/003/2007 від 18.05.2007 з боржника ОСОБА_2 та ТОВ «ТРІСМЕГІСТ».

Доводи апеляційної скарги та викладена позиція апелянта в письмових поясненнях щодо неврахування конфлікту інтересів є необґрунтованими з огляду на те, що представник апелянта був повідомлений про призначення розгляду даної справи у складі головуючого судді Петренка В.С., разом з тим, розгляд справи неодноразово відкладався, однак ОСОБА_2 питання щодо відводу головуючого судді по справі не заявляв. При цьому безумовні підстави для відводу (самовідводу) у справі не встановлені.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження у даних правовідносинах, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 13.10.2021.

Головуючий:

Судді: