Справа № 149/668/19
Провадження № 22-ц/801/1557/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 рокуСправа № 149/668/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Голоти Л. О., Ковальчука О. В.,

з участю секретаря судового засідання Француза М. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП»» на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області у складі судді Войнаревича М. Г. від 13 червня 2019 року,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив:

-встановити факт його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі ОСОБА_2 , починаючи з 01 січня 2007 року;

-визнати житловий будинок АДРЕСА_1 об`єктом його та ОСОБА_2 спільної сумісної власності;

-визначити розмір часток у будинку АДРЕСА_1 по Ѕ частці за кожним із співвласників.

В обґрунтовування вимог позову зазначив, що починаючи з грудня 2007 року почав проживати зі ОСОБА_2 як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У 2008 року у них народилась спільна дочка ОСОБА_3 . У 2007 році вони з ОСОБА_2 за спільні кошти придбали житловий будинок АДРЕСА_1 , зробили у ньому капітальний ремонт, придбали необхідні меблі та обладнання. Через погіршення стосунків зі ОСОБА_2 з грудня 2018 року сторони проживають окремо. У спірному будинку залишилась проживати відповідачка з малолітньою дочкою.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2019 року позов задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , починаючи з 01 січня 2007 року. Визнано житловий будинок АДРЕСА_1 об`єктом його та ОСОБА_2 права спільної сумісної власності. Визначено розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 в розмірі Ѕ частки та за ОСОБА_2 в розмірі Ѕ частки. Вирішено питання про судові витрати у справі.

Суд першої інстанції виходив з того, що факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджено довідкою вуличного комітету та домовою книгою, а тому майно, набуте ними за час спільного проживання, зокрема будинок, який є предметом спору, належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі частини першої статті 74 Сімейного кодексу України (далі СК України), частки сторін у цьому майні є рівними відповідно до приписів частини першої статті 70 СК України.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП»» (далі ТОВ «ФК ДНІПРОФІНАНСГРУП»»), посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просило рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалося на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 є предметом іпотеки згідно з договором іпотеки від 06 серпня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Надра» (далі ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_2 21 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» і ТОВ «ФК ДНІПРОФІНАНСГРУП»» був укладений договір про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК ДНІПРОФІНАНСГРУП»» право вимоги, зокрема до ОСОБА_2 за кредитним договором № 06/08/2007/840-КВ/38 від 07 серпня 2007 року та договором іпотеки, укладеним того ж дня.

Вважало, що розгляд справи щодо предмета іпотеки без участі іпотекодержателя порушує його права, оскільки рішення у справі впливає на можливість забезпечення повного і своєчасного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Звертало увагу суду апеляційної інстанції на відсутність у справі доказів на підтвердження факту спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу на час придбання спірного майна.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Суд першої інстанції установив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06 серпня 2007 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 14 лютого 2019 року ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 купила житловий будинок АДРЕСА_1 . Вартість будинку станом на 22 березня 2019 року становила 210177 грн 00 к.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18 березня 2008 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком записаний ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 . Суд першої інстанції вважав, що це свідоцтво про народження підтверджує факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу на час укладення договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна. Факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 01 січня 2007 року суд вважав підтвердженим також на підставі таких доказів: довідки вуличного комітету від 21 березня 2019 року та домової книги.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною шостою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Отже, ухвалення рішення, яке стосується іпотечного майна, у будь-якому випадку стосується прав та обовязків іпотекодержателя, оскільки безумовно впливає на можливість забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов`язань за кредитним договором та впливає на можливість кредитора звернути стягнення на іпотечне майно.

Проте суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 14 лютого 2019 року було зареєстроване обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 06 серпня 2007 року. З зазначене обтяження зареєстровано у Державному реєстрі іпотек 06 серпня 2007 року, було чинним на момент розгляду справи у суді першої інстанції та ухвалення судом рішення.

Більше того, про наявність невиконаних боргових зобов`язань ОСОБА_5 , зокрема й перед ПАТ КБ «Надра» зазначав і ОСОБА_6 в заяві про залучення його до участі у справі в якості третьої особи від 22 травня 2019 року, яка залишена судом першої інстанції без реагування.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

За змістом цих норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучити до участі у справі співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, пунктом 1 частини 1 статті 189 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Разом із тим суд не може примушувати сторін до вчинення тих чи інших процесуальних дій, оскільки це суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Суд у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначати суб`єктний склад учасників справи, проте встановивши, що у справі не залучено усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, суд відмовляє у позові з цих підстав.

Оскільки позивачу на час звернення до суду було достеменно відомо про наявність зареєстрованого обтяження на спірне нерухоме майно, а відтак і про те, що рішення у справі впливає на права іпотекодержателя ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК ДНІПРОФІНАНСГРУП»», однак заяви про залучення іпотекодержателя до участі у справі як співвідповідача він не подававав, а суд першої інстанції при ухваленні рішення не звернув на це уваги, то рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову у позові.

При цьому апеляційний суд не дає оцінки доводам апеляційної скарги в частині недоведеності обставин, з якими закон пов`язує виникнення права спільної сумісної власності на майно, набуте під час проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з огляду на таке.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, свідоме незалучення позивачем до участі у справі особи, яка має відповідати за позовом (прав і обов`язки якої стосується рішення суду) унеможливлює установлення фактичних обставин справи через порушення права такої особи на участь у розгляді своєї справи (частина п`ята статті 4 ЦПК України).

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП»» задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 червня 2019 року скасувати і постановити нове судове рішення.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП»», 49089, Дніпропертовська область, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, офіс 205, ідентифікаційний код юридичної особи 40696815, 3783 (три тисячі сімсот вісімдесят три) грн 60 к. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 29 липня 2021 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: Л. О. Голота

О. В. Ковальчук