Єдиний унікальний номер 341/250/21
Номер провадження 2/341/475/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у порядку загального позовного провадження без участі сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Бурштинської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно.

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Бурштинської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 26 вересня 1996 року, яким сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (серія ІФ 03-10-2/22 р № 221) заповіла ОСОБА_1 . Позивачка звернулась до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак перешкодою у нотаріальному оформленні є відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

З огляду на викладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, а саме право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, площею 1,3950 га, в межах території Бурштинської територіальної громади Дем`янівського старостинського округу, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01 квітня 2021 року, яке відкладене на 18 травня 2021 року.

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року закрито провадження за позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, закрито підготовче провадження за позовом до Бурштинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно та призначено справу до розгляду по суті на 23 червня 2021 року.

У чергове судове засідання 22 жовтня 2021 року сторони не з`явились.

Позивачка та представник позивачки ОСОБА_4 22 жовтня 2021 року через канцелярію суду подали заяву, у якій просять справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги підтримують з підстав, викладених у позові, та просять суд їх задоволити (а. с. 76).

Представник відповідача Бурштинської міської ради Івано-Франківської області 01 квітня 2021 року подав до суду заяву, у якій просить справу розглядати без участі представника Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а. с. 49).

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третя статті 223 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки сторони повідомлені належним чином про судове засідання, просять справу розглядати без їхньої участі (а. с. 49, 76).

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами загального позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконкомом Дем`янівської сільської Ради народних депутатів Галицького району, підтверджується, що матір позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9).

Згідно з копією заповіту від 26 вересня 1996 року, посвідченого виконкомом Дем`янівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 45, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (серія ІФ 03-10-2/22 р № 221) заповіла ОСОБА_1 . Заповіт не змінювався і не відмінявся (а. с. 11).

Відповідно до довідки від 26 березня 2021 року № 102, виданої старостою Дем`янівського старостинського округу Бурштинської міської ради, підтверджується те, що згідно з погосподарським обліком (книга № 3 за 1991-1995 роки) ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 , разом з: ОСОБА_6 , 1918 року народження - чоловік, ОСОБА_2 , 1942 року народження - син та ОСОБА_7 , 1948 року народження - невістка (а. с. 50).

Згідно зі змістом довідки від 15 жовтня 2020 року № 307, виданої Дем`янівською сільською радою, підтверджується те, що ОСОБА_5 відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та видачі державних актів на право власності на землю власникам сертифікатів на земельну частку (пай) на території Дем`янівської сільської ради виділено земельну частку (пай) площею 1,3950 га (а. с. 8).

Відповідно до відповіді старости Дем`янівського старостинського округу Бурштинської міської ради від 21 жовтня 2021 року № 68/24-13, на запит адвоката Дениса Т. Д. підтверджується те, що сертифікат на ім`я ОСОБА_3 на право приватної власності на землю, площею 1,3950 га, серії ІФ № 03-10-2/22 р № 221 видавався. Книга реєстрації сертифікатів та документ, на підставі якого було видано даний сертифікат, в сільській раді не збереглися станом на 20 жовтня 2021 року (а. с. 77).

Позивачка звернулись до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі спадкової справи № 66403340 (а. с. 13).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Галицького районного нотаріального округу Данилюка О. О. від 02 жовтня 2020 року № 328/02-31 убачається, що нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно ( а. с. 7).

Відповідно до довідки про склад спадкоємців від 26 січня 2021 року № 18/02-14, виданої приватним нотаріусом Галицького районного нотаріального округу Данилюком О. О. встановлено, що станом на 26 січня 2021 року єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкоємиця за заповітом), є її син ОСОБА_2 , 1942 року народження (спадкоємець на обов`язкову частку у спадщині), є її чоловік ОСОБА_6 , 1918 року народження (спадкоємець на обов`язкову частку у спадщині) (а. с. 14).

Проте відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане виконкомом Дем`янівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, підтверджується те, що син спадкодавиці ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 53).

Крім того, згідно зі змістом наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане виконкомом Дем`янівської сільської ради Галицького району, підтверджується те, що чоловік спадкодавиці ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 9).

Отже, позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом.

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

Враховуючи, що спадкодавиця ОСОБА_3 померла до набрання чинності Цивільним Кодексом України, а саме до 01 січня 2004 року, тому, відповідно до ст. 5 ЦК України, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який регулював відносини спадкування на момент смерті спадкодавиці.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до частини першої та другої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно з приписів частини першої статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до частини другої статті 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно з пунктом 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Статтею другою вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Абзацами 17 та 18 пункту 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифіката на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Згідно зі змістом позову сертифікат втрачений.

Суд установив, що ОСОБА_5 відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та видачі державних актів на право власності на землю власникам сертифікатів на земельну частку (пай) на території Дем`янівської сільської ради видалено земельну частку (пай) площею 1,3950 га.

Проте у матеріалах справи відсутній сам проект та докази того, що спадкодавиці ОСОБА_3 виділялась земельна частка (пай), площею саме 1,3950 га на основі сертифікату серії ІФ 03-10-2/22 р № 221.

Водночас відповідно до розпорядження Галицької районної державної адміністрації від 21 липня 2008 року № 183 про погодження проекту землеустрою погоджено передачу у власність 322-ом власникам земельних часток земельні ділянки (а. с. 67). Згідно з додатками до розпорядження ім`я спадкодавиці ОСОБА_5 зазначено під № 733 із виділенням земельної ділянки площею 0, 195 умовних кадастрових гектари та під № 351 із виділенням земельної ділянки площею 0,838 умовних кадастрових гектари (а. с. 68-69).

Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено виділення ОСОБА_3 земельної ділянки, загальною площею 1,033 умовних кадастрових гектари.

Своєю чергою, відсутнє підтвердження виділення ОСОБА_3 земельної частки (паю) у загальному розмірі 1,3950 умовних кадастрових гектари. Також відсутні докази того, що сертифікат серії ІФ 03-10-2/22 р № 221 надавав право ОСОБА_3 саме на земельну ділянку площею 1,3950 умовних кадастрових гектари.

Водночас щодо вимоги позову про визнання за позивачкою саме права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування, то у суду відсутні правові підстави для задоволення цієї частини позовних вимог, оскільки право на земельну частку (пай) не є правом приватної власності на об`єкт цивільних правовідносин, тобто конкретну земельну ділянку.

Право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які були членами колективних сільськогосподарських підприємств, кооперативів, акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств та отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що спадкодавиця ОСОБА_3 володіла саме правом на земельну частку (пай) на основі сертифікату.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, після смерті спадкодавиці позивачка як спадкоємиця за законом успадковує право на цю спірну земельну ділянку.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За вказаних обставин суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, коло спадкоємців та склад спадкового майна після померлої ОСОБА_3 , той факт, що спадкодавиця за життя отримала правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) та те, що ця земельна частка (пай) не виділена в натурі, належно не сформована як об`єкт цивільних правовідносин і у спадкодавиці було лише право на земельну частку (пай), а не право власності на неї, суд дійшов висновку, що таке право переходить до позивачки.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню з визнанням за позивачкою у порядку спадкування за заповітом права на земельну частку (пай), площею 1,033 умовних кадастрових гектари.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Бурштинської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 1,033 умовних кадастрових гектари в межах території Бурштинської територіальної громади Дем`янівського старостинського округу, за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій таке право належало на підставі сертифікату серії ІФ 03-10-2/22 р № 221.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 жовтня 2021 року.

Сторони:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: с. Дем`янів Івано-Франківський район Івано-Франківська область, РНОКПП НОМЕР_4 .

відповідач: Бурштинська міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: С. Стрільців, м. Бурштин Івано-Франківська область, .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ