Справа № 346/4571/20
Провадження № 2/346/271/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Махно Н.В.,

з участю: секретаря: Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 06.10.2008 р. укладено кредитний договір IFG2GA. Згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 31672,44 Євро на термін до 06.10.2018 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 16.11.2011 р. було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № IFG2GA від 06.10.2008 року, згідно якої АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит в розмірі 32119,68 Євро на термін до 08.10.2018 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 10.11.2016 року укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № IFG2GA від 06.10.2008, згідно якої кредитний договір переведено з валюти Євро в валюту гривня. За курсом 28.174460 за один Євро у зв`язку з чим заборгованість позичальника на дату укладення Додаткової угоди становила 332922,09 грн. Також для забезпечення виконання зобов`язання за договором IFG2GA було укладено договори поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та договір іпотеки. Зазначив, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, однак відповідачі в порушення умов договору мають заборгованість за кредитним договором в розмірі 239396,03 грн., яку позивач просить стягнути, та судові витрати.

Відповідачі не надали відзиву на позовну заяву. Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Атаманюк В.М. подав до суду клопотання, в якому просив відмовити у позові, та долучив до матеріалів справи виписки по кредитному договору. В клопотанні представник відповідача просив звернути увагу на те, що наявність чи відсутність заборгованості встановлюється не розрахунками, наданими банком, а виписками, а також на те, що позивач проводить нарахування заборгованості також на частину кредитного договору, яка була прощена ОСОБА_1 . Додатковою угодою № 2.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив суд щодо розгляду справи у відсутності представника Банку.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 попередньо надіслали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Просили відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

Згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 31672,44 Євро на термін до 06.10.2018 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 15-20).

16.11.2011 р. було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № IFG2GA від 06.10.2008 року, згідно якої АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит в розмірі 32119,68 Євро на термін до 08.10.2018 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 21-22).

10.11.2016 року укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору № IFG2GA від 06.10.2008, згідно якої кредитний договір переведено з валюти Євро в валюту гривня. За курсом 28.174460 гривень за один Євро. Суму заборгованості в розмірі 43655,39 грн., що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової годи анулюється та є прощенням боргу для позичальника, а саме: за кредитом 37900,48 грн., за відсотками 4252,65 грн., за комісією 1502,26 грн., пеня 0,00 грн. Згідно додатку № 1 до додаткової угоди № 2 встановлено графік повернення кредиту з щомісячним платежем 5 258,80 грн. Згідно зазначеного графіку залишок по кредиту станом на 15.12.2016 р. становить 289266,70 грн. (а.с. 24-25).

Між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договори поруки, предметом яких є зобов`язання за кредитним договором № IFG2GA від 06.10.2008 та додатковою угодою № 1 до цього кредитного договору (а.с. 26-27).

Згідно виписки по кредиту, договір IFG2GA від 06.10.2008 за період з 10.11.2016 по 31.12.2019 року, станом на 21.11.2016 р. по даному договору числиться: непрострочений кредит 289266,70 грн.; прострочений кредит 37900,48 грн.; нараховані відсотки 1590,97 грн.; прострочені відсотки - 4252,65 грн.; нарахована комісія 0,00 грн.; прострочена комісія 1502,26 грн.; пеня 0,00 грн.; тіло погашення 11147,05 грн.; відсоток погашення 203,23 грн.; комісія погашення 53,32 грн.; пеня погашення 4,89 грн. Залишок тілу кредиту після погашення 327167,18 грн.

Суд погоджується з твердженням представника відповідача, адвоката Атаманюка В. М., що наявність чи відсутність заборгованості встановлюється не розрахунками з наступних підстав.

З аналізу положень ч. 1 ст. 76, ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України випливає те, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) є первинними бухгалтерськими документами та можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду в справі № 278/2177/15-ц.

В той же час, відповідач систематично виконував свої зобов`язання по поверненню кредиту, на підтвердження чого надав суду квитанції (а.с. 131-139).

Співставивши вищенаведені факти, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України - «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність порушення, невизнання або оспорювання права позивача: Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо кредитного договору № IFG2GA від 06.10.2008, в тому числі і щодо договору поруки, та відсутність підстав для задоволення поданої позовної заяви, зокрема відсутність підстав про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором № IFG2GA від 06.10.2008 в розмірі 239396,03 грн., тому суд приходить до висновку, що задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, та ст.ст.15, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 5, 12, 81, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01.11.2021 року.

Суддя Махно Н. В.