Справа № 646/337/21
№ провадження 2/646/947/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко А.М.,

за участю секретаря судових засідань Мірзоєвої К.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який у подальшому уточнив, та просив стягнути з Держави в особі Харківської обласної прокуратури моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури за час його знаходження під слідством та судом з 10.10.2013 по 29.08.2019, виходячи з мінімальної заробітної плати у розмірі 423 800 грн.; моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури у зв`язку з незаконним затриманням та обмеженням волі у вигляді домашнього арешту, незаконним вилученням особистих речей, проведенням незаконного обшуку кабінету та незаконним відстороненням від посади у розмірі 1 000 000 грн.; моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури під час знаходження у лікарні та проведенням операції у розмірі 500 000 грн.; моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури та працівників УВБ в Харківській області кримінальним провадженням за вказівкою працівників Харківської обласної прокуратури у розмірі 1 000 000 грн.; моральну шкоду, яка завдана та завдається незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури у виді розповсюдження в мережі Інтернет його незаконного затримання у розмірі 3 000 000 грн.

Позов мотивований тим, що 10.10.2013 заступником начальника відділу прокуратури Харківської області було внесено відомості до ЄРДР за №0000290 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, в подальшому після перекваліфікації ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. У даному кримінальному провадженні здійснювалися ряд слідчих дії слідчими прокуратури Харківської області, 27.08.2014 було складено обвинувальний акт та передано до Київського районного суду м. Харкова. Прокуратурою було висунуто обвинувачення на основі показань свідків, допитаних у судових засіданнях, іншими письмовими доказами по справі, крім протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 10.10.2013, протоколу про наслідки проведення негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо- відео контроль особи від 21.10.2013, 23.10.2013, а також речових доказів сторони обвинувачення, у дослідженні яких судом було відмовлено. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 ОСОБА_1 виправдано за ч. 4 ст. 368 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні кримінального правопорушення. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.08.2019 апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, вирок Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 залишено без змін. Постановою Касаційного суду у складі Верховного суду України від 02.12.2020 скаргу прокурора залишено без задоволення, ухвалу Харківського апеляційного суду від 29.08.2019, вирок Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 залишено без змін.

Загальний строк проведення досудового розслідування та судового розгляду склав 7 років 53 дні, у період з 01.11.2013 по 01.12.2013 ухвалою слідчого судді до ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Одночасно ухвалами слідчого судді Остропільця Р.Є. було відсторонено від посади старшого слідчого Слідчого управління відділу з розслідування дорожньо-транспортних пригод ГУМВС України в Харківській області та накладено арешт на його особисті речі. Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду України від 02.12.2020 було зазначено, що добровільна видача під час огляду місця події ОСОБА_1 грошових коштів не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження. Судом першої інстанції у вироку надано оцінку неналежному оформленню затримання ОСОБА_1 , під час якого йому не було роз`яснено право на захист та не забезпечено захисником. Незаконне затримання та відсторонення від посади ОСОБА_1 спричинило значної шкоди його психічному здоров`ю та його родині. Факт його затримання було зафіксовано та викладено у мережі інтернет працівниками прокуратури Харківської області. Таке відео набрало сотні тисяч переглядів, було викладено до винесення вироку судом першої інстанції. Під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_1 незаконно викликався до слідчого та суду. Крім того, співробітниками УВБ в Харківській області було заблоковано двері квартири з метою виклику ОСОБА_1 до слідчого, за фактом чого було внесено відомості до ЄРДР за №0000026 від 28.08.2014. Під час досудового розслідування ОСОБА_1 неодноразово перебував на лікуванні: з 10.12.2013 до 06.01.2014, з 13.01.2014 по 27.01.2014, з 04.02.2014 по 13.02.2014.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 січня 2021 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де ним зазначено про необґрунтованість позовних вимог позивача. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач перебував під слідством та судом не з 10.10.2013 по 29.08.2019, а з 31.10.2013 по 29.08.2019, оскільки ОСОБА_1 було повідомлено про підозру 31.10.2013. Позивачем має бути доведений факт завдання та розмір моральної шкоди. З огляду на ці обставини, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача подав відповідь на відзив, де зазначив, що ним обґрунтовано у повному обсязі наявність та розмір моральної шкоди, яку йому було завдано відповідачем.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

10.10.2013 заступником начальника відділу прокуратури Харківської області було внесено відомості до ЄРДР за №0000290 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України за фактом зловживання службовим становищем працівником правоохоронного органу, що займає відповідальне становище.

31.10.2013 було проведено огляд місця події робочого кабінету з 12:40 год. до 13:30 год., під час якого ОСОБА_1 був фактично затриманий.

31.10.2013 слідчим змінено кваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 4 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за виконання в інтересах тою, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища. ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначеного злочину.

Відповідно до листків непрацездатності серії АГА №527943, АГА №528879, АГА №528350 ОСОБА_1 перебував на лікарняному 10.12.2013 до 06.01.2014, з 13.01.2014 по 27.01.2014, з 04.02.2014 по 13.02.2014.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №361 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 04.02.2014 по 13.02.2014.

27.08.2014 обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 було передано до Київського районного суду м. Харкова.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 ОСОБА_1 виправдано за ч. 4 ст. 368 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні кримінального правопорушення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.08.2019 апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, вирок Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 залишено без змін.

Постановою Касаційного суду у складі Верховного суду України від 02.12.2020 скаргу прокурора залишено без задоволення, ухвалу Харківського апеляційного суду від 29.08.2019, вирок Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 залишено без змін.

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами в копіях: листками непрацездатності серії АГА №527943, АГА №528879, АГА №528350, випискою з медичної карти стаціонарного хворого №361, вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 у справі №640/14837/14-к, ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.08.2019 у справі №640/14837/14-к, постановою Верховно Суду від 02.12.2020 у справі №640/14837/14-к, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Даний спір виник у сфері цивільно-правових відносин щодо відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок порушення прав позивача відповідачем, для його вирішення підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положенням частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. При цьому завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Усі наведені вище випадки є самостійними підставами відшкодування моральної шкоди. Отже, за кожну з незаконних процесуальних дій органів досудового слідства та прокуратури, суду особа може вимагати відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 13 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постановах від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15, від 24 квітня 2017 року в справі № 6-2885цс16, від 22 червня 2017 року в справі №6-501цс17.

Частинами п`ятою, шостою статті 4 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Позивачем доведено, що він зазнав незаконного втручання у своє особисте життя та власність, переніс тяжкі емоційні хвилювання та стрес через дії органу досудового розслідування. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності спричинили йому тяжкі душевні страждання та вимагали від нього значних додаткових зусиль для організації свого життя. Органом досудового слідства були створені процесуальні перешкоди для реалізації прав та свобод позивача.

НАявні в матеріалах справи докази вказують на те, що 31.10.2013 ОСОБА_1 був фактично затриманий в порядку ст. 208 КПК, однак вказана дія не була належним чином оформлена.

У подальшому у даному кримінального провадженні ОСОБА_1 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 ОСОБА_1 виправдано за ч. 4 ст. 368 КК. Таким чином, позивач перебував під слідством та судом з 31.10.2013 (з моменту його затримання) до 29.08.2019 (ухвалення рішення судом апеляційної інстанції), що становить 69 місяців 29 днів.

Таким чином, позивач без відповідної правової підстави протягом 69 місяців та 29 днів перебував під кримінальним переслідуванням.

Також він був позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, вилученим під час проведення обшуку робочого кабінету.

Суд вважає обґрунтованим та доведеним той факт, що у зв`язку з кримінальним переслідуванням з боку правоохоронних органів, позивач зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав йому значних страждань.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги надані позивачем докази з цього приводу, що містяться в матеріалах кримінальних справ, які були досліджені під час судового розгляду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №610/3221/19-ц, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, тобто з інших підстав, ніж неправомірне перебування під слідством та судом, судам необхідно виходити із загальних положень про відшкодування шкоди, які вимагають враховувати характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тобто суд повинен з`ясувати усі фактичні підстави позову, якими обґрунтовано як обставини спричинення, так і розмір відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмірі моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості.

За статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2021 року становить 6000 гривень.

Внаслідок заподіяння позивачеві моральної шкоди, завданої незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури під час знаходження ОСОБА_1 під слідством та судом з 31.10.2013 по 29.08.2019, мінімальний розмір моральної шкоди за 69 місяці 29 днів повинен розраховуватися відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» з розрахунку мінімальної заробітної плати на час ухвалення судового рішення, тобто на 2021 рік, в сумі 6000 грн за кожен місяць перебування під слідством та судом, та визначається судом у розмірі 419 626 грн., тобто 6000*69+(6000,00 : 31*29), де 31 - кількість днів місяця, 69 - кількість місяців перебування під слідством та судом 29 - кількість днів перебування під слідством та судом, 6000,00 - розмір мінімальної заробітної плати на час ухвалення рішення.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачеві внаслідок таких процесуальних дій, як незаконне затримання, незаконне вилучення речей та проведення незаконного обшуку кабінету, суд керується принципами верховенства права, розумності, виваженості і справедливості, та вважає, що зазначені обставини доведені належними та допустимими доказами в рамках даної цивільної справи, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 20000,00 грн., що буде пропорційним, достатнім та відповідатиме встановленим судом обставинам.

Водночас позивачем не надано доказів на підтвердження обставини застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, прийняття рішення про відсторонення від посади, накладення арешту на особисте майно, тому відповідно моральна шкода, завдана внаслідок вчинення таких процесуальних дій, відшкодуванню не підлягає через недоведеність.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури у зв`язку зі знаходженням у лікарні та проведенням операції, суд зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не зазначено, які саме процесуальні дії призвели до завдання такої моральної шкоди, що унеможливлює розцінення такої моральної шкоди як завдананої у результаті проведення процесуальної дії, що обмежує права громадян в силу положення п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» .

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури та працівників УВБ в Харківській області, то суд дійшов висновку про необґрунтованість такої вимоги через те, що позивачем у позовній заяві та у судовому засіданні не тільки не було належним чином доведено, а і взагалі не конкретизовано, які саме вказівки були надані працівникам УВБ в Харківській області та в рамках якої процесуальної дії, що унеможливлює з`ясування обставини щодо підтвердження завдання таким чином моральної шкоди.

Моральна шкода, яка завдана та завдається незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури у зв`язку з розповсюдженням в мережі Інтернет відео незаконного затримання ОСОБА_1 позивачем також не доведена, оскільки зміст позовної заяви містить лише посилання на відеофайли, які розміщені в мережі Інтернет, без долучення його копії до матеріалів справи, що унеможливлює безпосереднє дослідження в судовому засіданні.

Статтею 100 ЦПК України визначено поняття та порядок подання електронних доказів. Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд може приймати та покладати в основу рішення у справі лише ті обставини, які були доведені сторонами та були безпосередньо досліджені судом у судовому засіданні. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Згідно з сталою практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, загальна сума відшкодування моральної шкоди, завдання якої підтверджено та доведено достовірними, належними, достатніми та допустимими доказами в справі та яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 становить 439 626 грн (419 626 грн. + 20 000 грн.).

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України та вважає необхідним компенсувати їх за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 55, 56 Конституції України, ст. 23, 1176 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Держави України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури під час знаходження під слідством та судом з 31.10.2013 по 29.08.2019, виходячи з мінімальної заробітної плати, у розмірі 419626 (чотириста дев`ятнадцять тисяч шістсот двадцять шість) грн. 00 коп.

Стягнути з Держави України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури, пов`язаних з незаконним затриманням, незаконним вилученням особистих речей, проведенням незаконного обшуку кабінету, у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 12 липня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Харківська обласна прокуратура, , місцезнаходження: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4.

Суддя Проценко А.М.