Провадження № 6/522/935/21
УХВАЛА

за розглядом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду

25 жовтня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі подання приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане у рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою та пені,

ВСТАНОВИВ:

До суду 23.10.2021 року надійшло подання приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане у рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою та пені.

Подання було обґрунтоване тим, що у нього, приватного виконавця Шипкова Є.О., перебуває зведене виконавче провадження №65480144 із примусового виконання: виконавчого листа № 522/21702/19 від 20.04.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми позики у розмірі 329 400 грн., суми пені за прострочення позики за період із 01.10.2019 року у розмірі 227 286 грн., що в загальній сумі складає 556 686 грн.; та виконавчого листа №522/21702/19 від 20.04.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 4282 грн.. Провадження за вказаними виконавчими листами було відкрито постановами від 18.05.2021 року, які 19.05.2021 року були направлені боржнику за адресою реєстрації : АДРЕСА_1 . Також, 18.05.2021 року ним накладено арешти на кошти та майно боржника, проте на теперішній час було стягнуто лише загальну суму у розмірі 3 104, 76 грн. із урахуванням витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця. Посилався на те, що стягнута сума є малозначною та не співмірною із сумою, що підлягає стягненню, а боржником добровільно зобов`язання не виконуються. Зазначив, що згідно відповідей Пенсійного фонду України від 18.05.2021 року та 26.07.2021 року відомостей стосовно боржника не має; згідно інформації МВС України зареєстрованих за боржником транспортних засобів також не встановлено. 20 травня 2021 року ним було здійснено виїзд за місцем реєстрації боржника, проте на стукіт у двері ніхто не відреагував та не відчинив. Боржниця з`явилась до приватного виконавця 24 травня 2021 року, була ознайомлена з правами та обов`язками, а також надано можливість ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження. Між тим, у подальшому, на телефонний виклик від 27.07.2021 року боржниця до офісу виконавця не з`явилась та не надала пояснень із приводу виконання виконавчих листів. Ним, приватним виконавцем, 20.09.2021 року було здійснено повторний виїзд за місцем реєстрації боржника, проте ніхто двері не відчинив. На неодноразові подальші виклики від 17.08.2021 року та від 20.09.2021 року з обов`язком з`явитись до офісу виконавця боржниця не відреагувала. Згідно відповіді ГУДМС України в Одеській області, яка надійшла на адресу приватного виконавця 29.09.2021 року, ОСОБА_2 документувалась паспортом гр. України НОМЕР_1 від 27.01.2020 року. З посиланням на те, що ним вчинялись всі можливі дії та заходи для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, однак через відсутність достатньої суми коштів на рахунках боржника, її рухомого/нерухомого майна, приватний виконавець позбавлений можливості виконати рішення суду, а боржник ухиляється від сприяння фактичного виконання вимог виконавчих листів. За викладеного звернувся до суду з дійсним поданням.

Ухвалою суду від 25.10.2021 року подання було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.10.2021 року.

У судове засідання приватний виконавець не з`явився; до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності приватного виконавця; подання підтримано з проханням про задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Із наданих суду матеріалів вбачає, що на виконання у приватного виконавця Шипкова Є.О., перебуває зведене виконавче провадження № 65480144 із примусового виконання:

- виконавчого листа № 522/21702/19 від 20.04.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми позики у розмірі 329 400 грн., суми пені за прострочення позики за період із 01.10.2019 року у розмірі 227 286 грн., що в загальній сумі складає 556 686 грн.;

- виконавчого листа №522/21702/19 від 20.04.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 4282 грн..

Провадження за вказаними виконавчими листами (ВП №№ 65477919 та № 65476387) було відкрито постановами від 18.05.2021 року.

У матеріалах справи наявне повідомлення про поштове відправлення №960 від 19.05.2021 року зі статусом «Досилання», між тим, надані суду матеріали виконавчого провадження не містять доказів отримання боржником вказаних постанов про відкриття виконавчого провадження.

Також, у рамках виконавчого провадження №65476387 постановою від 18.05.2021 року було приватним виконавцем накладено арешт на кошти боржника а постановою від 18.06.2021 року накладено арешт на майно боржника у межах суми звернення стягнення 618 134,02 грн..

Відомості щодо арешту майна боржника були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 18.06.2021 року , про що свідчить витяг №262290893 від 18.06.2021 року.

Також суд вбачає, що приватним виконавцем Шипковим Є.О. 18.05.2021 року зроблено запити відносно боржника до Пенсійного фонду України, та надано відповіді щодо відсутності даних щодо боржника.

Також суд вбачає, що 20.05.2021 року та 30.09.2021 року приватним виконавцем Шипковим Є.О. здійснювались виходи за місцем реєстрації боржника, проте згідно актів за вказані дати «на багаточисленний стукіт у двір ніхто не відреагував, було залишено виклик на прийом до приватного виконавця».

Також у наданих до подання матеріалах містяться два виклики приватного виконавця від 17.08.2021 року та від 20.09.2021 року із обов`язком з`явитись до приватного виконавця; та відповідь ГУДМС України в Одеській області, яка надійшла на адресу приватного виконавця 29.09.2021 року, згідно якої зазначено, що ОСОБА_2 документувалась паспортом гр. України НОМЕР_1 від 27.01.2020 року.

На підстави доданих матеріалів, приватний виконавець Шипков Є.О. посилався на ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов`язань за виконавчими листами та просив розглянути питання про обмеження її у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Вирішуючи дане питання суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. За частиною 3 вказаної статті суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Частина 4 цієї статті визначає, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п.5 ст. 6. ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Виходячи з аналізу зазначених статей, можна дійти висновку, що законодавчо закріплене право накладення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника, який ухиляється від виконання зобов`язання покладеного на нього рішенням суду, проте даними статтями також закріплено, що таке обмеження може встановлюватися у разі ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Як роз`яснив Верховний Суд України в аналізі «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки це не буде доведено. Відповідно до положень ст. 13 та 81 ЦПК України, чинній на час розгляду справи у суді, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, визначальним фактором при вирішенні питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника є встановлення факту ухилення від виконання зобов`язання. При цьому сама лише наявність невиконаного зобов`язання не є підставою для тимчасового обмеження особи у праві виїзду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Стаття 441 ЦПК України регламентує процедуру введення судом тимчасового обмеження у виїзді за кордон при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб). Вказана можливість є виключним засобом реагування на факт ухилення боржника від виконання рішення суду, оскільки відповідно до ст.16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті. Відповідно до ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї зі змінами, внесеними Протоколом № 11, які у відповідності до ст.9 Конституції України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод від 04.11.1950 року» від 17.07.1997 року, є частиною національного законодавства України, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Проте, суд звертає увагу на те, що із наданих приватним виконавцем матеріалів не вбачається, що ним вжито всі передбачені законом заходи щодо виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, чи відсутність такого майна ( в справі не надано доказів відсутності будь-якого рухомого або нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, про відсутність рахунків в банках); приватним виконавцем не надано доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та спрямовані на погашення заборгованості.

Також не надано жодних доказів чи переконливих аргументів на підтвердження того, що боржник, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що призвело до виникнення заборгованості, або безпідставно не з`являвся на виклики приватного виконавця та умисно ухилялась й ухиляється від виконання покладених на неї зобов`язань. Сама по собі наявність зобов`язання про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів не може бути підставою для застосування норм статті 18 «Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, з огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.ст.2-13, 43, 49, 89, 223, 247, 259, 260, 268, 354, 441 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця Шипкова Єгора Олексійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу, подане у рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою та пені - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 25.10.2021 року.

Суддя Домусчі Л.В.