Справа № 703/1309/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Бойко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда

встановив:

22 квітня 2021 року поштовим відправленням на адресу суду надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 , в якій останній просить стягувати з ОСОБА_2 кошти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на користь їхньої доньки - ОСОБА_3 протягом усього часу його проживання батька з дитиною-інвалідом та його опікування дитиною.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 липня 2000 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 серпня 2019 року. Від шлюбу мають дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька сторін, яка є інвалідом І групи з дитинства, в зв`язку з чим потребує стороннього догляду та опіки проживає з позивачем в м. Дніпро. На даний час відповідач зареєстрована в м. Сміла Черкаської області, має постійне місце роботи та постійний дохід, працює вчителем іноземної мови. Позивач з відповідачем разом не проживають та не ведуть спільного господарства з січня 2015 року. Грошових коштів на утримання доньки, та й взагалі ніякої допомоги від матері донька не отримує. Донька сторін ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом І групи з дитинства з діагнозом: прогресуюче дегенеративне ідіоматичне корково-підкоркове захворювання з часто епілепчитичними приступами по типу Дживонса, з акінетико-ригідним синдромом з помірними проявленнями, когнітивними розладами. Крім того, у дитини скудний речовий контакт, прості інструкції виконує не всі, не зразу, не завжди, ЧМН-збіжна косоокість, порушена хода, сухожильні рефлекси високі, симетричні, тонус м`язів по типу «зубчастого колеса», рефлекс Бабінського з обох стоп. Внаслідок вказаних хвороб доньці необхідна реабілітація 1 раз у 3 місяці, рекомендовані консультації невропатолога, психіатра, проведення постійних занять з логопедом, дефектологом. Оскільки дитина є інвалідом з дитинства, потребує постійного проходження реабілітаційних та лікувальних курсів і процедур, через своє інвалідність є непрацездатною. Лікування доньки потребує значних витрат. Так, на придбання ліків та проведення реабілітаційних заходів витрачається близько 10000-12000 гривень в місяць та їх вартість зростає. На даний час донька отримує пенсію по інвалідності 1760 гривень. До 2021 року позивач самостійно мав можливість забезпечувати усім необхідним дитину, однак на теперішній час він знаходиться у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги на утримання, догляд та лікування повнолітньої дитини-інваліда, оскільки несе витрати на харчування, одяг, сплату комунальних послуг, купівлю предметів для навчання та лікування, а також проходження реабілітаційних курсів для дітей-інвалідів, на що вартість значно збільшилася. Крім того, позивач стверджує, що на його утриманні перебуває його мати похилого віку, яка в лютому 2021 року перенесла інсульт, у березні 2021 року перенесла захворювання на ковід, та потребує як повсякденної сторонньої допомоги, так і допомоги на лікування та у вирішенні інших соціальних проблем. З врахуванням викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 12 травня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, роз`яснено відповідачу право на подання до суду відзиву на позовну заяву, а позивачу - відповіді на відзив.

14 червня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено судовий розгляд.

Відповідач ОСОБА_2 14 червня 2021 року, після закриття підготовчого провадження у даній справі та призначення судового розгляду, подала до суду заяви щодо приєднання до матеріалів справи опису відправлених матеріалів до відзиву на позовну заяву, та надала в розпорядження суду матеріали до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , а також сам відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 зазначила, що разом з позивачем вона прожила 15 років та мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має інвалідність І групи. З 2015 року вона та відповідач проживають окремо. Відповідач стверджує, що з вересня 2015 року по 09 березня 2021 року дитина проживала разом з нею та її родичами, при цьому у даний період часу позивач матеріальної допомоги на утримання доньки-інваліда не надавав. Позивач два рази влітку 2015 року та влітку 2017 року забирав доньку до себе без її згоди. Донька спочатку проживала у позивача 2 місяці, потім 3 місяці. На пропозицію поділити обов`язки, тобто деякий час донька проживає з позивачем, після чого деякий час донька проживає з відповідачем, позивач не погоджувався. На її думку, дитина була лише засобом маніпулювання нею, примусити її повернутися до позивача силоміць. Обидва рази, коли опікуватися дитиною позивачу набридало, останній віддавав доньку назад відповідачу. У березні 2021 року позивач приїхав на автомобілі до м. Сміла, почав влаштовувати скандал та погрожувати їй, в зв`язку з чим вона була вимушена віддати йому дитину. За період часу з 2015 року по 2021 рік позивач лише 5 разів допоміг дитині матеріально, а саме надавши певні кошти для лікування та придбання одягу. Позивач жодного разу не відмовлялася забезпечувати своє дитину і по мірі можливостей, робила для неї все необхідне. У дитини наявний сезонний одяг, необхідні ліки, які позивач відмовився брати, коли забирав дитину. Крім того, вона по мірі можливостей забезпечувала дитині дозвілля, купувала розвиваючи ігри та книжки. На теперішній час відповідач працює вчителем англійської мови у школі в м. Дніпро та отримує фактично мінімальну заробітну плату. Крім того, відповідач матеріально допомагає своїй матері, яка отримує виключно пенсію. Стверджує, що позивач є матеріально забезпеченою особою, оскільки має свою ферму та будує дачний будинок, на який витрат вже близько мільйону гривень, про що сам повідомляв. Вважає, що факти, які викладені у позовній заяві є надуманими та не відповідають дійсності, в зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

29 червня 2021 року поштовим відправлення на адресу суду надійшла відповідь позивача ОСОБА_1 на відзив на позовну заяву, в якому висловив думку щодо невідповідності відзиву вимогах ЦПК України, а також виклав обставини, які є аналогічними обставинам, що зазначені у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні 13 вересня 2021 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Зазначив, що спільна з відповідачем донька, яка є інвалідом І групи з березня 2021 року проживає разом з ним та перебуває на повному його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. В подальшому, звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи провести без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Дьяченко А.А. у судовому засіданні 13 вересня 2021 року заперечили проти задоволення позовних вимог, оскільки в період часу з 2015 року по 2021 рік донька проживала разом з відповідачем та перебувала на повному її утриманні. На даний час відповідач не відмовляється забезпечувати свою дитину, купувати їй все необхідне, однак позивач вчиняє їй у цьому перешкоди. Крім того, на даний час вона працює вчителем англійської мови у школі та має невеликі доходи. Не заперечували, що з березня 2021 року спільна з позивачем донька, яка є інвалідом І групи, проживає спільно з позивачем. В подальшому, відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, в якій просила розгляд справи провести без її участі та в разі, якщо суд прийде до висновку щодо задоволення позовних вимог, просила зменшити суму стягнення аліментів.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони 07 липня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області 08 листопада 2000 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 08 листопада 2000 року в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за №408 (а.с.5).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 липня 2019 року, яке набрало законної сили 09 серпня 2019 року, у цивільній справі №703/1613/19, вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.6-7).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №5892 від 23 березня 2021 року, донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Згідно довідки №3800 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Відділом обліку проживання фізичних осіб Дніпровської міської ради 30 березня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: уповноважений власник - ОСОБА_1 з 07 лютого 2018 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 23 березня 2021 року (а.с.14).

Так, відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, закон покладає на батьків обов`язок утримувати свою повнолітню дочку (сина) при наявності одночасно трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

Тобто, для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.

Як вбачається з пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого Пенсійним фондом України 06 грудня 2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом І групи з дитинства, довічно. Вид пенсії - по інвалідності (а.с.13).

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, складеної Комунальним закладом «Дніпровська міська дитяча клінічна лікарня №5» Дніпровської міської ради», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено діагноз: прогресуюче дегенеративне ідіопатичне корково-подкоркове захворювання з частими епілептичними приступами по типу Дживонса, з акінетеко-рігідним синдромом з помірними проявами, когнітивними розладами. Рекомендовано: консультації психіатра, спостереження у невлорога по місцю проживання, приймання визначених ліків безтерміново (а.с.19-20).

Відповідно до Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №917 від 21 листопада 2013 року, комісії визначають потребу дитини з інвалідністю у медичній допомозі та соціальних послугах, в тому числі додатковому харчуванні, у забезпеченні лікарськими засобами, постійному сторонньому догляді, диспансерному нагляді, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування тощо.

Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього нагляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №38, складеного Державним закладом «Спеціалізована багатопрофільна лікарня №1» 27 квітня 2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід І групи внаслідок психічного розладу, встановленої 06 листопада 2018 року, яка проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування; обмеження здатності до самостійного пересування; обмеження здатності до орієнтації; обмеження здатності до спілкування; обмеження здатності контролювати свою поведінку, внаслідок чого потребує постійного стороннього догляду (а.с.36).

Як стверджує позивач та це не заперечується відповідачем, на даний час спільна позивача та відповідача донька ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності 1760 гривень.

Враховуючи, що розмір призначеної ОСОБА_3 державою пенсії за інвалідністю є фактично мінімальним, суд приходить до висновку, що вказаний розмір пенсії є об`єктивно недостатнім для забезпечення належних умов проживання, харчування та лікування доньки сторін, яка є інвалідом І групи.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 проживає спільно з позивачем та перебуває на даний час на повному його утриманні, при цьому відповідач проживає окремо від доньки та матеріальну допомогу на утримання доньки, яка є інвалідом І групи та потребує такої допомоги, з часу проживання доньки з позивачем, не надає.

При цьому, суд не приймає до уваги подані відповідачем докази щодо утримання доньки ОСОБА_3 , яка є інвалідом І групи з дитинства, у період з 2015 року по 2021 рік, тобто до початку проживання доньки з позивачем, оскільки останнім вимоги щодо стягнення аліментів на утримання доньки за минулий період на вирішення суду не ставляться, та такі докази не можуть бути підставою для її звільнення від сплати аліментів на утримання доньки з дати початку її проживання з батьком.

Крім того, один із батьків, з яким проживає дитина, у даному випадку повнолітня дитина, яка є інвалідом І групи, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги батьків, має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів за рішенням суду з другого з батьків, хто проживає окремо від дитини. Отже, стягнення аліментів на утримання дитини є правом одного з батьків, а не обов`язок, в зв`язку з чим не звернення з таким позовом, не є підставою для його звільнення від сплати аліментів на дитину, в разі якщо дитина стала проживати з іншим з батьків.

Як вбачається з позовної заяви, позивач стверджує, що він витрачає на утримання спільної з відповідачем доньки, яка є інвалідом І групи, зокрема, на придбання ліків та проведення реабілітаційних заходів, близько 10000-12000 гривень на місяць, а також несе витрати на її харчування, одяг та сплату комунальних послуг.

Однак, будь-яких доказів здійснення позивачем витрат на утримання доньки ОСОБА_3 у вищевказаному розмірі матеріали позовної заяви не містять.

При цьому, в ході судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною, працевлаштована та має постійний дохід, а саме працює вчителем англійської мови у школи в м. Дніпро, однак отримує фактично мінімальну заробітну плату, про що вказала сама відповідач та не заперечував позивач.

Будь-яких інших доказів наявності у відповідача джерел доходу, окрім як від викладацької діяльності у школі, позивачем не надано.

Також, доводи позивача та відповідача щодо надання матеріальної допомоги своїм матерям, викладених як на підставу для задоволення заявлених вимог, так і на підставу заперечень щодо позовних вимог, є безпідставними, оскільки жодним доказом не підтверджені та не впливають на обов`язок сторін утримувати свою повнолітню дитину, яка є інвалідом І групи, в зв`язку з чим потребує допомоги як від позивача, так і від відповідача.

Відповідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, що суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка є інвалідом І групи, при цьому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, враховує, що обов`язок утримувати повнолітніх дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка є непрацездатною, отримує пенсію по інвалідності у мінімальному розмірі, відтак потребує матеріальної допомоги, зокрема, на лікування, придбання продуктів харчування, одягу та інших необхідних речей, а також стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, яка є працездатною, працевлаштованою, отримує заробітну платню, однак така є фактично мінімальною, в зв`язку з чим приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню починаючи з дати подання позову та протягом усього часу проживання дитини разом з батьком та опікування дитиною-інвалідом її батьком, має становити 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця.

Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору, з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355, 430 ЦПК України,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , аліменти на утримання повнолітньої дитини-інваліда - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, протягом усього часу проживання дитини-інваліда разом з батьком та опікування дитиною-інвалідом її батьком - ОСОБА_1 , починаючи з дня звернення з заявою до суду, тобто з 22 квітня 2021 року.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 18 жовтня 2021 року.

Головуючий Т.В. Ігнатенко