Справа № 587/1975/21
Провадження № 2/587/880/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Мошко Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що він являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2015 року. Зазначив, що з ОСОБА_3 він нетривалий час перебував у зареєстрованому шлюбі, відповідачі виселились з його будинку, однак з реєстрації не знімалися. На його адресу надходять листи з кредитних установ про наявність боргів у останніх. Посилаючись на ці обставини, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в письмовій заяві позов підтримала повністю, просила слухати справу без її участі та участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду були повідомлені належним чином.

Оскільки відповідач, відповідно до п. 3 ч. 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) вважається повідомленою про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.01.2015 року, належить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 (а.с.4).

Спільного господарства позивач ОСОБА_1 з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не веде.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 19.12.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний (а.с.5).

У зазначеному будинку, крім позивача, значаться зареєстрованими його колишня дружина ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою, виданою Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради № 14.03-08/85395 від 01.09.2021 року (а.с.7), але фактично відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 не проживають з 2018 року, після розірвання шлюбу сторін і по теперішній час.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 добровільно залишили будинок, місцезнаходження яких невідомо, їх особисті речі у домоволодінні відсутні, витрат по його утриманню не несуть, у позивача є побоювання щодо свого житла, оскільки на його адресу надходять листи з кредитних установ щодо наявності боргів у відповідачів.

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачі без поважних причин не мешкають в спірному будинку з кінця 2018 року. Ніяких перешкод в користуванні будинком позивач їм не чинив, вони добровільно покинули його і з зазначеного часу в ньому не проживають і не цікавляться ним.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 81, 142, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На заочне рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду безпосередньо або через Сумський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.А.Степаненко