Справа № 152/1100/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 жовтня 2021 року м. Шаргород

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

розглянувши в залі суду в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, в інтересах якого діє адвокат Бондар Віктор Броніславович, до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

1.Виклад позиції позивача.

13.09.2021 року адвокат Бондар В.Б. звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, у якому просить стягнути з відповідача на користь МТСБУ грошові кошти в розмірі 100807,75 грн., з яких: 92409,35 грн. регламентна виплата МТСБУ; 3793,40 грн. витрати, пов`язані зі встановленням розміру заподіяної шкоди та визначення розміру регламентної виплати; 2335 грн. витрати на правову допомогу; 2270 грн. витрати по сплаті судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що 22.06.2020 року о 22 годині 20 хвилин в с. Слобода-Шаргородська на вул. Чудо-Михайлівська відповідач ОСОБА_1 вчинив ДТП, зокрема, будучи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «КІА SORENTO» з номерним знаком НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Fiat» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався назустріч, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ст.124, ч.1 ст.130 КпАП України.

Згідно з означеною постановою на підставі досліджених доказів судом було встановлено, що водій автомобіля «КІА SORENTO» з номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.9 «а», 11.3, 11.4 ПДР України, що призвело до ДТП.

Огляд пошкодженого транспортного засобу проведено 16.07.2020 року.

Згідно з висновком звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №20-85 від 22.07.2020 року , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Fiat» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , становить 130909,35 грн.

Вартість дослідження для визначення розміру шкоди становила 2183 грн., згідно з рахунком №22/85 від 27.07.2020 року, актом виконаних робіт, платіжним дорученням №2544716.

Крім того, для здійснення розрахунку вартості КТЗ «Fiat» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , після ДТП та розміру регламентної виплати було розміщено інформацію про транспортний засіб з метою оцінки та/або можливого продажу за допомогою Програмної платформи.

Вартість надання вказаних витрат становила 1614,40 грн., згідно з рахунком №АО936 від 28.10.2020 року, актом надання послуг №АО924 від 28.10.2020 року, платіжним дорученням №2455293.

Внаслідок проведення вказаних досліджень було визначено розмір регламентної виплати 92409,35 грн.

Вказана шкода відповідачем потерпілій у ДТП особі не була відшкодована, у зв`язку із чим 28.07.2020 року володілець пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування збитків, на виконання вимог ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, а також надав копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2737693 з терміном дії з 02.02.2020 року по 01.02.2021 року та довіреність, що підтверджувала його повноваження.

Договірних відносин між МТСБУ, потерпілою в ДТП особою та відповідачем не виникало.

Згідно з даними довідки про обставини ДТП від НПУ та повідомлення про ДТП від 25.06.2020 року, винуватець ДТП ОСОБА_1 керував ТЗ «КІА SORENTO» з номерним знаком НОМЕР_1 , який зареєстрований у Литовській Республіці, без страхового сертифікату «Зеленої карти», тобто станом на момент ДТП вказаний автомобіль не був забезпеченим з точки зору вимог п.1.7 ст.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

МТСБУ звернулося до Моторного страхового бюро Литовської Республіки з метою з`ясування наявності чинної «Зеленої карти» на момент ДТП на автомобіль «КІА SORENTO» з номерним знаком НОМЕР_1 та отримало повідомлення про те, що на вказаний автомобіль відсутній чинний сертифікат.

Отже, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була.

В зв`язку з настанням передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» події МТСБУ 23.10.2020 року на підставі наказу від 22.10.2020 року №3.1/1550 здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 92409,35 грн. за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу.

При обґрунтуванні позовних вимог представник позивача покликається на вимоги ст.ст.11, 22, 509, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст.21, 22, 35, 38, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.16 ЗУ «Про дорожній рух».

Крім того, представник позивача, мотивуючи вимоги про стягнення судових витрат, зсилається на те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача, та понесено витрати на професійну правничу допомогу.

Так, оскільки відповідач добровільно не відшкодував витрати, МТСБУ змушене було звернутися за наданням правничої допомоги для стягнення понесених витрат у судовому порядку і, як наслідок, понесло додаткові витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 2335 грн.

Відповідно до умов контракту, виконавець за винагороду приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу замовнику з питань стягнення заборгованості з третіх осіб по справах, пов`язаних з проведенням регламентних виплат.

Послуги виконавця оплачуються замовником протягом п`яти банківських днів з моменту підписання акту про виконані роботи.

У додатковій угоді обов`язково зазначаються відомості про справу, за якою надається правова допомога.

Відповідно до Додаткової угоди №58 замовником (МТСБУ) виконавцю (Бондарю В.Б.) передано справу №68734 по стягненню з ОСОБА_1 понесених витрат в сумі 96202,75 грн.

При обґрунтуванні позовних вимог про стягнення судових витрат представник позивача у позовній заяві покликається на вимоги ст.141 ЦПК України.

2.Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом подати відзив на позов та не подав до суду відзиву із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог МТСБУ, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 20.09.2021 року (а.с.42-43), яку отримав 27.09.2021 року, що підтверджується зворотним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.46).

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

1. В позовній заяві адвокат Бондар В.Б. заявив про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, як малозначної (а.с.5).

Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, представник позивача до суду не подавав.

2. Відповідач ОСОБА_1 клопотань та заяв, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавав.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Ухвалою суду від 20.09.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України, в інтересах якого діє адвокат Бондар В.Б., до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін як малозначної справи, визначено дату розгляду цивільної справи 19.10.2021 року о 10 годині в приміщенні Шаргородського районного суду Вінницької області; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позов та докази на підтвердження відзиву; запропоновано учасникам справи у триденний строк подати інші заяви по суті відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив; роз`яснено учасникам справи вимоги ст.279 ЦПК щодо подання до суду клопотань про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін (а.с.42-43).

2. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України).

Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі від 20.09.2021 року.

Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із вимогами ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами.

Відповідачем відзив на позов у встановлений судом строк не подано, хоча ухвала про відкриття провадження у справі з пропозицією подати відзив отримана 27.09.2021 року (а.с.46).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.8 ст.178 ЦПК України.

3. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд означеної справи 19.10.2021 року здійснюється за відсутності учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення немає.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Вирішуючи спір, суд встановив, що 22.06.2020 року о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_1 в с. Слобода-Шаргородська, на вул. Чудо-Михайлівська, будучи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «КІА SORENTO» з номерним знаком НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Fiat» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався назустріч, в результаті чого автомобілі механічно пошкоджені.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.07.2020 року відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.6-7).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведені вище факти підтверджені також повідомленням водія автомобіля «Fiat» з державним номерним знаком НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 25.06.2020 року про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася в с. Слобода-Шаргородська, на вул. Чудо-Михайлівська (а.с.23); відповіддю НПУ (а.с.24-25); дефектною відомістю від 16.07.2020 року огляду колісного транспортного засобу автомобіля «Fiat» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 (а.с.8); заявою ОСОБА_2 , котрий має право керування автомобілем «Fiat» з державним номерним знаком НОМЕР_2 на підставі довіреності від 22.07.2020 року, про страхове відшкодування від 28.07.2020 року (а.с.20, 22).

В результаті даної ДТП з вини водія ОСОБА_1 був пошкоджений автомобіль «Fiat», 2009 року випуску, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_3 (а.с.21, на звороті).

Також, судом встановлено, що відповідно до полісу №АО/2737693 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.21), ОСОБА_3 застрахувала транспортний засіб «Fiat» з державним номерним знаком НОМЕР_2 02.02.2020 року, строк дії договору до 01.02.2021 року (а.с.21).

ОСОБА_1 , що, згідно із постановою Шаргородського районного суду, визнаний винуватцем ДТП, не застрахував транспортний засіб «КІА SORENTO» з номерним знаком НОМЕР_1 , яким керував на момент ДТП.

Так, з відповіді Моторного страхового бюро Литовської Республіки від 27.07.2020 року на запит МТСБУ про підтвердження чинності Зеленої Карти (стаття 8 Процедурних Правил) вбачається, що у базі даних відсутня інформація про страхування щодо транспортного засобу марки/моделі КІА SORENTO з реєстраційним номером НОМЕР_4 ; також всі місцеві члени-компанії проінформували МСБ Литовської Республіки, що не видавали «Зелену Карту» на вказаний автомобіль (а.с.26-30).

Згідно із звітом №20-85 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, що складений 22.07.2020 року, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Fiat» з державним номерним знаком НОМЕР_2 становить 130909,35 грн.; вартість відновлювального ремонту ТЗ, включаючи ПДВ, становить 478323,53 грн. (а.с.9-11).

Вказана обставина підтверджується ремонтною калькуляцією №20-85 від 22.07.2020 року (а.с.11 на звороті-14).

Крім того, судом встановлено, що МТСБУ на підставі звіту про оцінку вартості збитків складено довідку №1 від 21.10.2020 року про розмір відшкодування з фонду захисту потерпілих, відповідно до якої встановлено розмір відшкодування 92409,35 грн. (а.с.31, на звороті).

22.10.2020 року заступником директора МТСБУ видано наказ №3.1/1550 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 » (а.с.31), відповідно до якого прийнято рішення про сплату ОСОБА_2 92409,35 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі вищевказаного наказу МТСБУ здійснило виплату відшкодування водію автомобіля «Fiat» з державним номерним знаком НОМЕР_2 ОСОБА_2 в розмірі 92409,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2543576 від 23.10.2020 року (а.с.32).

Договірних зобов`язань між МТСБУ та відповідачем ОСОБА_1 немає.

Разом з тим, ч.ч.2, 3 ст.11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Тобто право МТСБУ на відшкодування в порядку регресу виникає безпосередньо із вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, МТСБУ у порядку регресу має право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 92409,35 грн., що виплачена у рахунок відшкодування за шкоду, заподіяну в результаті ДТП.

Крім того, судом встановлено, що для здійснення оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, МТСБУ було залучено спеціаліста суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 (а.с.9-14), який виконав роботи відповідно до листа МТСБУ №68734, що вбачається із акту від 27.07.2020 року (а.с.15, на звороті), вартість виконаних ним робіт становить 2183 грн., що вбачається із рахунку № НОМЕР_5 (а.с.15), і вказані кошти виплачені на підставі платіжного доручення №2544716 від 18.11.2020 року (а.с.16).

Відтак, вказані витрати в сумі 2183 грн., понесені МТСБУ на здійснення оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, також підлягають відшкодуванню відповідачем.

Крім того, судом встановлено, що МТСБУ було розміщено інформацію про транспортний засіб з метою оцінки та/або можливого продажу за допомогою Програмної платформи, на що понесені витрати на оплату послуг з розміщення ТОВ «Аудатекс Україна», які становлять 1610,40 грн., що підтверджується рахунком на оплату №АО936 від 28.10.2020 року, актом надання послуг №АО924 від 28.10.2020 року, платіжним дорученням №2544293 (а.с.17-19).

Відтак, вказані витрати в сумі 1610,40 грн., понесені МТСБУ на оплату послуг з розміщенння інформацію про транспортний засіб з метою оцінки та/або можливого продажу за допомогою Програмної платформи ТОВ «Аудатекс Україна», також підлягають відшкодуванню відповідачем.

Вказані, встановлені в судовому засіданні факти, не спростовані відповідачем ОСОБА_1 належними та допустимими доказами, оскільки відзиву на позов відповідач на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 20.09.2021 року, не надав.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЗУ «Про страхування», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про відшкодування витрат, пов`язаних із регламентною виплатою, в порядку регресу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до вимог ст.988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Частиною 1 статті 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.993 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із вимогами ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною 1 ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п.21.1 ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (п.п. 38.2.1. п.38.2 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з підпунктом «а» п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.11 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягуються розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

З роз`яснень, що містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що оскільки особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред`явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах… Регресна вимога може бути пред`явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

VІ. Висновки суду

Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою..

Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов у частині відшкодування витрат в порядку регресу в сумі 92409,35 грн. за шкоду, заподіяну відповідачем в результаті ДТП, в сумі 3793,40 грн., з яких: 2183 грн. за оплату послуг експерта та 1610,40 грн. за оплату послуг з розміщення інформації про транспортний засіб з метою оцінки та/або можливого продажу за допомогою Програмної платформи, підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для висновку про задоволення позову в частині відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із відшкодуванням МТСБУ потерпілому шкоди, заподіяної в результаті ДТП та пов`язаних із цим витрат, тоді як відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення виплати в рахунок страхового відшкодування в порядку регресу, не дивлячись на звернення до нього МТСБУ про відшкодування витрат (а.с.33)

Відтак, право позивача МТСБУ порушено і підлягає судовому захисту.

Таким чином, приймаючи до уваги положення статті 1191 ЦК України та ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 .

Відтак, позов адвоката Бондаря В.Б., який діє в інтересах МТСБУ, до ОСОБА_1 в частині стягнення грошових коштів в рахунок страхового відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладчів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

При зверненні до суду, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 грн. (а.с.1).

Відтак, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. з огляду на задоволення судом позовних вимог про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних із відшкодуванням шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд з`ясовує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення для сторін… (п.п.1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України).

При вирішенні судом позовних вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує норми ст.ст.2, 15, 133, 137, 141 ЦПК України та практику ЄСПЛ щодо розподілу судових витрат.

Так, Європейський суд з прав людини у п.95 рішення від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У п.154 рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» Суд констатував, що в кожному з поданих рахунків-фактур, виписаних адвокатом заявника, зазначено загальну вартість багатьох юридичних послуг, без уточнення вартості кожної окремої послуги. Також, Суд висловив сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах, зокрема, Суд не встановив, який прямий зв`язок може існувати між, в тому числі, листуванням зі сторонами процесу і не зі сторонами процесу з судовою процедурою. При цьому, Суд нагадав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; тим часом сума, що її вимагав заявник, в будь-якому разі була надмірна.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у цій справі встановлено наступні обставини.

Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.137 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до правової позиції ВС, викладеної у постанові Великої Палати від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 ц, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не вправі втручатися в ці правовідносини … За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами… Суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем додано до позову Додаткову угоду №58 до Договору про надання послуг в сфері права №4.1/16-05-09/17 від 16.05.2017 року, з якої вбачається, що МТСБУ (замовник) передає у електронному вигляді адвокату Бондарю В.Б. (виконавцю) завдання на представлення його інтересів, а виконавець приймає такі завдання, в тому числі за справою №68734 щодо ОСОБА_1 (а.с.34).

У п.2 Додаткової угоди вказано, що оплата послуг виконавця в розмірах, вказаних в п.5.1.Договору, здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок виконавця, відповідно до п.5.3 Договору (а.с.34).

Також, позивачем додано до позову попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, понесених і які очікується понести в зв`язку із розглядом справи (а.с.35).

З вказаного попереднього (орієнтовного) розрахунку вбачається, що розмір витрат позивача на правничу допомогу, які понесено та буде понесено у зв`язку із розглядом справи, становить 2335 грн.

Крім того, позивачем додано до цивільного позову копію довіреності від 28.12.2020 року №4.1-01/60 на представництво інтересів МТСБУ адвокатом Бондарем В.Б. (а.с.36) та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.36, на звороті).

Разом з тим, суд зауважує, що договір про надання послуг у сфері права, завдання, які отримав адвокат від МТСБУ у цій справі, акт-приймання виконаних робіт, платіжні документи про безготівковий перерахунок адвокату Бондарю В.Б. витрат на правничу допомогу не надані.

Таким чином, суд позбавлений можливості визначити, який перелік робіт був замовлений МТСБУ, чи саме ці роботи виконані адвокатом, який розмір послуг визначений у п.5.1 Договору, на який сторони посилаються у Додатковій угоді, та чи відповідає він тому, що зазначений у попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Крім того, суду не надано доказів на документальне підтвердження того, що витрати на надання професійної правничої допомоги позивачем фактично понесені.

Отже, вимоги позивача про стягнення судових витрат на надання правничої допомоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, позов Моторного (транспортного) страхового бюро України, в інтересах якого діє адвокат Бондар В.Б., до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, підлягає частковому задоволенню, зокрема, в частині стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в сумі 96202,75 грн. (92409,35+3793,40), та в частині стягнення судових витрат на сплату судового збору в сумі 2270 грн., а в іншій частині позову про стягнення судових витрат на правничу допомогу в сумі 2335 грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 13, 15, 76-81, 83, 89, 133, 134, 137, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, ч.4 ст.268, ст.ст.273, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст.11, 16, 22, 509, 979, 988, 990, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.27 ЗУ «Про страхування», ст.ст.21, 22, 29, 35, 38, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

вирішив:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України, в інтересах якого діє адвокат Бондар Віктор Броніславович, до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі 96202 (дев`яносто шість тисяч двісті дві) гривні 75 (сімдесят п`ять) копійок в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень в рахунок понесених витрат на сплату судового збору при зверненні в суд.

В іншій частині позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги в сумі 2335 гривень відмовити.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Повне найменування (для юридичних осіб) та ім`я (для фізичних осіб) сторін:

- позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України, юридична адреса: м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8, ідентифікаційний код в ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Повне рішення складено 19.10.2021 року.

Суддя: