Провадження № 2/161/4644/21
У Х В А Л А

02 листопада 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грушицької Віталіни Віталівни, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу капітал», треті особи ОСОБА_3 , Міністерство юстиції України, Офіс Президента України, Офіс Генерального прокурора, Міністерство внутрішніх справ України, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Волинської області про встановлення механізму відновлення/поновлення порушеного права щодо справедливого врегулювання валютної іпотеки та притягнення порушників до відповідальності,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грушицької Віталіни Віталівни, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу капітал», треті особи ОСОБА_3 , Міністерство юстиції України, Офіс Президента України, Офіс Генерального прокурора, Міністерство внутрішніх справ України, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Волинської області про встановлення механізму відновлення/поновлення порушеного права щодо справедливого врегулювання валютної іпотеки та притягнення порушників до відповідальності.

Одночасно з позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- зупинити виконавче провадження № 40963377 та заборонити Другому відділу ДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ (м. Львів) реалізовувати будинок в АДРЕСА_1 загальною площею 131,9 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1146 га, кадастровий номер :03:001:4138 до вирішення справи по суті;

- зобов`язати Другий відділ ДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ (м. Львів) передати йому на зберігання будинок, що розташований в АДРЕСА_1 загальною площею 131,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1146 га, кадастровий номер :03:001:4138 під опис;

- заборонити ТзОВ «Ескроу капітал» вчиняти будь-які дії юридично значимі щодо будинку, розташованого в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1146 га, кадастровий номер :03:001:4138, в тому числі, але не виключно - відчужувати та переуступати право вимоги щодо вищевказаного майна.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що у квітні 2008 року він придбав у валютний кредит в ПАТ «КБ Надра» нерухомість: будинок в АДРЕСА_1 загальною площею 131,9 кв.м., та земельну ділянку площею 0,1146 га, кадастровий номер :03:001:4138, які стали предметом іпотеки. У 2013 році рішенням Шевченківського районного суду м. Києва було постановлено стягнути з нього в користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість у розмірі 1 453 301,72 гривень та інші витрати. 28.11.2013 року було відкрито виконавче провадження № 40963377, в рамках якого постановою від 18.08.2014 року було накладено арешт на вищевказаний будинок та земельну ділянку. Вказує, що протягом 2020 -2021 років право вимоги по кредиту «пішло по руках» - змінилось 4 іпотекодержателя: ПАТ «КБ «Надра» - ТзОВ «Преміум лігал колекшн» - ОСОБА_4 ТзОВ «Преміум лігал колекшн» - ТзОВ «Ескроу капітал», однак він вважає, що такі дії є порушенням чинного на той час ЗУ "Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". 05 серпня 2021 року позивачем була отримана постанова державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Білової В. від 21.05.2021 року про заміну зберігача майна, а саме, вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки, зберігачем майна замість позивача визначено ОСОБА_3 . Також, нещодавно він отримав постанову державного виконавця від 17.09.2021 року про здійснення оцінки арештованого майна для подальшої реалізації. 14 липня 2021 року Луцький міськрайонний суд в рамках забезпечення позову по справі № 161/9369/21 наклав арешт на будинок в АДРЕСА_1 , загальною площею 131,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1146 га, кадастровий номер :03:001:4138, а також заборонив іпотекодержателю ОСОБА_5 вчиняти будь-які юридично значимі дії щодо іпотечного майна, в тому числі, але не виключно відчужувати право вимоги щодо вищевказаного майна. 16 липня 2021 року суд відмовив ОСОБА_5 у заміні заходів забезпечення позову вжитих ухвалою від 14.07.2021 року. Однак державний виконавець відмовилась передавати на зберігання позивачу будинок, чим на його думку порушила закон і його права. Також вказує, що 26 жовтня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області відмовив у задоволенні позову щодо визнання недійсним договору про відступлення права вимоги» за договором іпотеки,укладеного між ТзОВ «Преміум лігал колекшн» та ТзОВ «Ескроу капітал» від 28.07.2021 року.

З огляду на викладене, вважає, що існує велика ймовірність вважати, що належне йому іпотечне майно чи право вимоги за іпотечним договором, може бути знов відчужено на користь третіх осіб або продано з торгів виконавчою службою або переписане в інший спосіб, а отже, невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести в майбутньому до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах даної заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Згідно зі ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини свідчить вчинення відповідачами дій відносно предмета спору, які можуть у подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Як слідує з позовної заяви, серед іншого, позивач просить встановити відновлення/поновлення порушеного права щодо справедливого врегулювання валютної іпотеки, предметом якої є будинок в АДРЕСА_1 загальною площею 131,9 кв.м. та земельна ділянка площею 0,1146 га, кадастровий номер :03:001:4138; визнання належним іпотекодержателем ОСОБА_2 .

Як слідує з матеріалів справи, 20 травня 2019 року між ТзОВ «Преміум лігал колекш» та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги, предметом якого є житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1146 га, кадастровий номер :03:001:413, що належать ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с. 20-21).

Також, 28 липня 2021 року вчинено юридично значимі дії переуступку права вимоги у формі договору про розірвання договору про відступлення права вимоги між ОСОБА_2 та ТзОВ «Преміум лігал колекш» (а.с. 19-21).

28.07.2021 року між ТзОВ «Преміум лігал колекш» та ТзОВ «Ескроу капітал» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, предметом якого є житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1146 га, кадастровий номер :03:001:413, що належать ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с. 22-23; 24-26).

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 в частині заборони ТзОВ «Ескроу капітал» вчиняти будь-які дії юридично значимі щодо будинку, розташованого в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1146 га, кадастровий номер :03:001:4138, в тому числі, але не виключно - відчужувати та переуступати право вимоги щодо вищевказаного майна, невжиття даного заходу забезпечення позову, може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом з тим, не підлягає до задоволення заява про забезпечення позову в частині вжиття заходів щодо зупинення виконавчого провадження № 40963377 та заборони Другому відділу ДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ (м. Львів) реалізовувати будинок в АДРЕСА_1 загальною площею 131,9 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1146 га, кадастровий номер :03:001:4138 до вирішення справи по суті та зобов`язання Другого відділу ДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ (м. Львів) передати йому на зберігання будинок, що розташований в АДРЕСА_1 загальною площею 131,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1146 га, кадастровий номер :03:001:4138 під опис, виходячи з наступного.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі Постанова) судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (постанова ВС від 3 квітня 2019 року у справі № 211/129/18-ц).

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень.

Права й обов`язки державного виконавця, визначені в ст.18 закону «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Такий висновок зробив ВС в постанові №211/129/18-ц.

Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти державному виконавцю виконавчі дії в межах виконавчого провадженняь призведе до зупинення здійснювати покладені на нього згідно із законодавством повноважень, що є не допустимим.

Суд зазначає, що порядок та умови зберігання майна описаного та арештованого державним виконавцем в ході примусового виконання рішень судів, органів (посадових осіб) передбачено ст.58 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до вказаного положення Закону майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання). Отже, позивач у порядку визначеному ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" має право на оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби у разі незгоди з їхніми діями.

З наведених мотивів, враховуючи предмет позову та суб`єктний склад спірних правовідносин, обґрунтування позову та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грушицької Віталіни Віталівни, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ескроу капітал», треті особи ОСОБА_3 , Міністерство юстиції України, Офіс Президента України, Офіс Генерального прокурора, Міністерство внутрішніх справ України, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Волинської області про встановлення механізму відновлення/поновлення порушеного права щодо справедливого врегулювання валютної іпотеки та притягнення порушників до відповідальності задовольнити частково.

До вирішення справи по суті заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ескроу капітал» вчиняти будь-які дії юридично значимі щодо будинку в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1146 га, кадастровий номер :03:001:4138, в тому числі, але не виключно - відчужувати та переуступати право вимоги щодо вищевказаного майна.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Ухвалу до негайного виконання направити Центру надання адміністративних послуг у місті Луцьку (вул. Лесі Українки, 35, м. Луцьк).

Про результати виконання ухвали Центром надання адміністративних послуг у місті Луцьку повідомити Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту ухвали 02 листопада 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк