18 жовтня 2021 року м. Мукачево Справа № 303/1055/21 2/303/1738/21
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді Кость В.В.
секретар судового засідання Немеш Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Мукачево цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2
до відповідача ОСОБА_3
про поділ квартири в натурі між співвласниками (виділ часток в натурі),
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача про виділ їм в натурі 2/3 частини квартири під номером АДРЕСА_1 (надалі - Квартира).
Позовні вимоги обґрунтовуються поданими суду доказами, які підтверджують заявлені позивачем вимоги щодо підставності виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
На підставі ухвали суду від 13 квітня 2021 року по справі призначено будівельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено.
31.05.2021 провадження по справі відновлено.
Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.
1. Матеріали справи свідчать про те, що предметом судового розгляду справи є аналіз спірних правовідносин щодо можливості виділу часток із спільного майна сторін по справі, а також застосування у зв`язку з цим правових механізмів захисту та відновлення порушеного права у контексті із вимогами за предметом позову
2. В контексті хронології існуванням спірних правовідносин суд наводить наступні обставини справи.
З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.04.2009 №22413742 (а.с. 15) вбачається, що Квартира на праві спільної часткової власності належить сторонам по справі (по 1/3 частки).
3. Приймаючи вищевказані фактичні обставини справи та виходить також із того, що згідно з положеннями частини другої ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.
Нормами Цивільного кодексу України встановлено, що майно може належати особам на праві спільної часткової (із визначенням часток у праві власності) або на праві спільної сумісної (без визначення часток) власності; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частини перша, друга, четверта ст. 355, частина перша ст. 356, частина перша ст. 368); право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (частини перша, третя ст. 358); співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша ст. 369).
У відповідності до положень частини першої ст.ст. 319 та ст. 328 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує:
- множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники);
- єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша та третя ст. 364 Цивільного кодексу України).
Фактичний аналіз змісту ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 Цивільного кодексу України свідчить про те, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Відтак визначальним для виділу частки або поділу Квартири в натурі, яка перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування Квартирою, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу Квартири відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо.
Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» зазначив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності (п. 7 даної Постанови).
Відповідно до п. 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 12.09.2014 N 250 поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б свідчили про технічну можливість поділу між співвласниками та виділ частки в окремий об`єкт.
При цьому, позивачі відповідно до заяви від 03.08.2021 відмовилися від поданого раніше клопотання про призначення експертизи.
Не було заявлено також такого клопотання також і відповідачем.
У спірній по справі ситуації позивачем заявлена саме вимога щодо виділу в натурі належних позивачам часток Квартири, з посиланням на необхідність виділу окремих ізольованих приміщень сторонам. Отже, з`ясування питання щодо технічної можливості виділення часток має безпосереднє значення для правильного вирішення спору.
По відношенню до цього, суд зазначає, що ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Відповідно до частин першої, шостої та сьомої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом.
Враховуюче викладене, позивачем не доведено належними та допустимим доказами обставин щодо технічної можливості виділення в натурі 2/3 часток Квартири.
Аналізуючи викладене, з урахуванням відсутності даних щодо технічної можливість виділення часток позивачів у спірному майні, позов задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 41, 129 Конституції України, ст.ст. 319, 356, 364, 367, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 279, 281, 284 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
1. У задоволенні позову - відмовити.
2. Судові витрати покласти на позивачів.
3. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
4. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
- ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );
- ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Суддя В.В. Кость