Дата документу 05.10.2021 Справа № 314/2071/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/2071/21 Головуючий у 1 інстанції: Кононенко І.О.
Провадження № 22-ц/807/3057/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Онищенка Е.А.,

Крилової О.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позову зазначав, що згідно записів трудової книжки з 29 серпня 2014 року ОСОБА_1 було прийнято вогнетривником в цех ремонту металургійних печей ПАТ «Запоріжсталь». Під час праці на цьому підприємстві позивача було переведено готувачем составів до розливання плавок у цех підготовки составів, а 30 серпня 2017 року було звільнено за згодою сторін. Загальний стаж роботи ОСОБА_1 на підприємствах в умовах впливу шкідливих та небезпечних виробничих факторів склав понад 13 років із них 3 роки за трудовим договором із відповідачем.

Згідно медичного висновку, виданого на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії Криворізького Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 29 січня 2019 року № 189, ОСОБА_1 було встановлено професійне захворювання за трьома діагнозами:

1. Радикулопатія попереково-крижова та шийна білатеральна., з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, рецидивуючий перебіг, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу, остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів, остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів, периферичними нейроваскулярним синдромом з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях і частим акроангіоспазмами.

2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пило-токсичний бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії

3. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня.

ОСОБА_1 зазначав, що за даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, складеної ГУ Держпраці у Запорізькій області від 24 липня 2017 року підтверджено його працю у особливо шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача за професіями вогнетривника та готувачем составів до розливання плавок. За показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, умови та характер праці за вказаними професіями відносяться до 3.3 класу відповідно до ГКП № 4137-86. У зв`язку із чим Криворізьким НДІ промислової медицини встановлено зв`язок захворювання ОСОБА_1 із роботою у шкідливих та небезпечних умовах праці на підприємстві Відповідача.

Згідно висновку ОМСЕК № 1 від 01 квітня 2019 року ОСОБА_1 вперше визнано особою з інвалідністю третьої групи з втратою 50% працездатності зі строком переогляду 01 травня 2021 року. Також рекомендовано амбулаторне та стаціонарне лікування у профпатолога, пульмонолога. невролога та сімейного лікаря, а також санаторно-курортне лікування за наявності ф.070/у.

По факту встановленого ОСОБА_1 профзахворювання ПАТ «Запоріжсталь» було складено агт ф.П-4 від 21 лютого 2019 року, який затвердженого ГУ Держпраці у Запорізької області від 26 лютого 2019 року. Пунктом 16 цього акту зазначено обставини, за яких виникло професійні захворювання, якими виступають тривалий стаж праці позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на підприємстві відповідача, в тому числі виконання вогнетривних робіт у доменному цеху та в цеху ремонту металургійних печей. Причиною професійного захворювання ОСОБА_1 (пункт 17) є наявність на його робочому місті вогнетривника та готувача составів до розливання плавок шкідливих виробничих факторів, які перевищували допустимі норми у декілька разів.

В результаті професійного захворювання, в сукупності тих моральних переживань, страждань та інших негативних емоцій ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода, що, виражається в фізичних стражданнях, пов`язаних з перенесенням сильного і виснажливого фізичного болю, пов`язаного з професійним захворюванням, моральних переживаннях за подальший стан свого здоров`я; душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям приниження, після отримання статусу особи з інвалідністю, що обмежило позивача у спілкуванні з друзями та знайомими, переживаннях пов`язаних з пережитим відчуттям незадоволеності неможливістю розпоряджатися своїм часом через необхідність декілька разів на рік стаціонарно проходити тривалий курс лікування за напрямками хвороб у спеціалізованій лікарні, тощо.

При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що надати певні докази на підтвердження відчуття незахищеності, страху та непокою за своє здоров`я та психічний стан, є неможливим, втім, професійне захворювання спричиняє йому постійну фізичну біль, а біль і страждання є невід`ємними один від одного.

Виходячи зі всіх вищевикладених обставин, враховуючи тяжкість та глиби заподіяних ОСОБА_1 фізичних страждань і моральних переживань та їх тривалість, заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в загальній сумі, яка не може бути меншою ніж 50000 грн.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на його користь одноразову суму 50000 грн. без її подальшого оподаткування, як відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 25000 грн. без її подальшого оподаткування. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» судовий збір у розмірі 454 грн. у дохід держави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» зазначає, що суд першої інстанції не врахував суттєві обставини справи, на які посилався Відповідач в відзиві на позовну заяву, не застосувавши їх при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. Зокрема, суд повинен був з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи яким и діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій суми чи в які матеріальній формі позивач оцінює заподіяному йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Так, позивач працював на ПАТ «Запоріжсталь» за професією вогнетривником цеху ремонту металургійних печей/готувачем составів до розливання плавок цеху підготовки составів, які відноситься до професій зі шкідливими та важкими умовами праці, а його робочі місця відповідали технологічному регламенту і проекту організації праці на підприємстві металургійної галузі. Оскільки у зв`язку з технологічними особливостями металургійного виробництва забезпечити повною мірою здорові умови праці та повністю усунути шкідливі фактори неможливо, роботодавець з метою забезпечення соціальних гарантій працюючим, зайнятим в шкідливих і важких умовах праці повною мірою здійснював надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про охорону праці». При цьому, підприємство у повному обсязі дотримувалось вимоги законодавства щодо прав Позивача, у галузі охорони праці, що забезпечувались з урахуванням вимог Закону України «Про охорону праці». Крім того, відповідно до ст.ст. 5, 7 Закону України «Про охорону праці» Позивача було проінформовано під розписку про умови праці та про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Крім того, ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» посилаються на те, що підставою для допущення або не допущення працівника до роботи, є саме довідка про проходження працівником періодичного медичного огляду в якій зазначено про придатність або не придатність працівника до виконання певної роботи. Згідно з такими довідками позивач був визнаний придатним для роботи за професією машиніст крану металургійного виробництва. Професійні захворювання не з`являється раптово. Воно починається задовго до його встановлення та має тривалий перебіг з наростанням симптомів. За таких обставин, вбачається, що позивач свідомо приховував від лікарів, що проводили періодичні медичні огляди, та від відповідача наявність ознак початкової стадії професійного захворювання, яке в подальшому стало причиною втрати ним працездатності. Як би позивач своєчасно повідомив роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, то було б можливо уникнути втрати позивачем працездатності. Своєчасне виведення позивача із зони впливу важких умов праці та шкідливих факторів допомогло б зберегти його здоров`я та не допустити настання наслідків що є на даний момент. Таким чином, позивач знаючи про дійсний стан свого здоров`я, свідомо приховав дану інформацію від відповідача та добровільно погодився працювати в шкідливих для здоров`я умовах чім свідомо погіршував стан свого здоров`я. Наслідком цього є часткова втрата позивачем працездатності та його моральні страждання. Крім того, ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» посилаються на ст. 43 Конституції України, відповідно до якої, право на працю людина реалізує шляхом одержання роботи, яку вона вільно обирає або на яку вільно погоджується. Вибір місць роботи був для Позивача добровільним та свідомим.

Також ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» зазначають, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення не дотримано принципів розумності, виваженості та справедливості при визначенні суми, що підлягала відшкодуванню Позивачу. Так, суд допустив неоднаковий підхід до вирішення цього питання та порушив збалансованість інтересів сторін. Вважають, що виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням обставин, за яких позивачем було отримано професійне захворювання, сума відшкодування моральної шкоди має бути зменшена до 15000 грн. При цьому, судом першої інстанції також залишено поза увагою, що більшу частину роботи у важких та шкідливих умовах позивач працював на інших підприємствах і лише в 2014 році був прийнятий на роботу на ПАТ «Запоріжсталь». За таких обставин, при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, необхідно враховувати час роботи позивача саме на підприємстві відповідача, та його співвідношення з загальним стажем роботи в умовах впливу шкідливих факторів.

В апеляційній скарзі також міститься посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме пп. А) п. 164.2.14 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Оскаржуваним судовим рішенням суму моральної шкоди стягнуто без її подальшого оподаткування, а отже, окрім сплати моральної шкоди, суд зобов`язав ПАТ «Запоріжсталь» додатково оплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» № 466-ІХ від 16.01.2020 року (були внесені зміни до Податкового кодексу України, а саме у ст. 164 пункт 164.2 підпункту 164.2.14 пункт "а" доповнено словами: "а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Дані зміни набули чинності 23 травня 2020 року.

Крім вищенаведеного, в апеляційній скарзі ПАТ «Запоріжсталь» також посилаються на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині обґрунтування. Так, в оскаржуваному рішенні не зазначено, чи досліджував суд докази, які були надані відповідачем, та чи надавав їм оцінку при ухваленні рішення. Рішення суду фактично не містить інформацію щодо доводів ПАТ «Запоріжсталь», підстав, з яких суд відхилив ці доводи.

ОСОБА_1 , своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ПАТ «Запоріжсталь» - Коваленко Ю.М. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити її з вищевказаних підстав.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується матеріалами справи. Судова повістка, направлена на адресу ОСОБА_1 , яка наявна в матеріалах справи, з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повернулась до апеляційного суду із відміткою «адресат відсутній» (а.с. 168-172). При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З копії медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника № 9652 від 26 серпня 2014 року, комісією зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 придатний для роботи за професією вогнетривника (а.с. 71).

З матеріалів справи також вбачається, що 29 серпня 2014 року ОСОБА_1 був прийнятий вогнетривником в цех ремонту металургійних печей ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», який в подальшому було перейменовано у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (а.с. 5, зворот, 66-67).

З карток умов праці № 29-0255, № 29-0193, № 07-0195, на підприємстві ПАТ «Запоріжсталь», виробництво: ІІІ. Чорна металургія 2. Виробництво сталі та феросплавів. Підготовка сумішей та ремонт металургійних печей, Цех: Цех ремонту металургійних печей, за професією вогнетривник атестаційною комісією зроблено висновок, що умови і характер праці відноситься до 3 ступеня ІІІ класу; Оцінка технічного та організаційного рівня відповідач технологічному регламенту і проекту організації праці на робочому місці; Робоче місце має в наявності 5 факторів 1 ступеня, 2 фактори 2 ступеня, 3 фактори 2 ступеня; За показниками робоче місце слід вважати з особливо шкідливими і особливо важким умовами праці (а.с. 73-74, 78-79, 82-83).

ОСОБА_1 був ознайомлений з вищезазначеними висновками атестації (а.с. 75-77, 80-81).

З копії медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника від 17 січня 2017 року вбачається, що комісією було визнано ОСОБА_1 придатним для роботи за професією готувача составів (а.с. 72).

18 січня 2017 року ОСОБА_1 було переведено готувачем составів до розливання плавок у цех підготовки составів (а.с. 5, зворот, 68).

За даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, складеної ГУ Держпраці у Запорізькій області від 24 липня 2017 року підтверджено працю ОСОБА_1 у особливо шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача за професіями вогнетривника та готувачем составів до розливання плавок. За показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, умови та характер праці за вказаними професіями відносяться до 3.3 класу відповідно до ГКП № 4137-86 (а.с. 6-11).

30 серпня 2017 року ОСОБА_1 звільнено за згодою сторін (а.с. 5, зворот, 69-70).

З копії медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український Науково-Дослідний Інститут Промислової Медицини» про наявність професійного характеру захворювання від 29 січня 2019 року, вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені наступні професійні захворювання: 1) Радикулопатія попереково-крижова та шийна білатеральна, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, рецидивуючий перебіг, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу, остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів, остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів, периферичними нейроваскулярним синдромом з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях і частим акроангіоспазмами; 2) Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пило-токсичний бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії; 3) Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (а.с. 12-13).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 лютого 2019 року встановлено, що вищезазначене професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло внаслідок тривалого стажу роботи останнього в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ВАТ «БМУ «Запоріжстальбуд-1» (виконання вогнетривних робіт у доменному цеху ПАТ «Запоріжсталь») та ПАТ «Запоріжсталь», та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження хворим періодичних медичних оглядів. Причиною виникнення професійного захворювання в акті зазначено наявність на робочому місці вогнетривника ВАТ «БМУ «Запоріжстальбуд-1» та ПАТ «Запоріжсталь» ОСОБА_1 , шкідливих виробничих факторів (а.с. 14-16).

З довідки МСЕК АБ №0035418 вбачається, що ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням. Позивачу встановлено 50% втрати працездатності. Зазначено також, що ОСОБА_1 потребує амбулаторному та стаціонарному лікуванню у профпатолога, невролога, пульмонолога, лор, сім.лікаря, санаторно-курортного лікування при наявності ф. 070/у (а.с. 17).

Медичною документацією підтверджено знаходження останнього на стаціонарному лікуванні в різних лікувальних закладах у періоди, що підтверджується медичними виписками із медичної карти ОСОБА_1 (а.с. 18-35).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховував дані медичних документів про лікування позивача, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, та дійшов висновку що засадам розумності, виваженості та справедливості буде відповідати моральна шкода у розмірі 25000 грн.

З зазначеним висновком суду першої інстанції, колегія суддів погоджується в повному обсязі.

Частиною 4 статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», а право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, судом першої інстанції врахована глибина та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких віна зазнав та зазнає внаслідок професійного захворювання, встановлення йому втрати працездатності у розмірі 50 %, та третю групу інвалідності, характер ушкодження здоров`я, що є незворотнім, а також принцип розумності і справедливості.

При цьому, доводи апеляційної скарги що розмір стягнутої на користь ОСОБА_1 шкоди є завищеним, є необґрунтованими, оскільки за матеріалами справи вбачається, що внаслідок отриманих професійних захворювань позивач проходив лікування, проходить програму реабілітації (а.с. 26-27).

Доводи апеляційної скарги, що саме позивач винний в отриманні професійного захворювання, оскільки відповідно до статті 38 КЗпП України не скористався правом розірвання трудового договору за власним бажанням та продовжував працювати, відповідно до ст. 43 Конституції України вільно обрав місце свого працевлаштування, є необґрунтованими, оскільки статтею 153 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та впровадження сучасних засобів техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечення санітарно-гігієнічних умов, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. При цьому, судом встановлено, що причиною професійного захворювання позивача є робота в особливо шкідливих та особливо важких умовах.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо зменшення суми відшкодування моральної шкоди, оскільки судом першої інстанції порушено принципи розумності, виваженості та справедливості при визначенні суми, яка підлягає до відшкодування, суперечать прохальній частині апеляційної скарги, в якій ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» просять ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що при визначенні розміру моральної шкоди, судом враховано обставини, на які ПАТ «Запоріжсталь» посилаються в апеляційній скарзі, зокрема, щодо додержання підприємством вимог ЗУ «Про охорону праці» в частині інформованості працівника про умови праці та забезпечення необхідними засобами індивідуального захисту. Разом з цим, вказані обставини не є такими, що повністю звільняють ПАТ «Запоріжсталь» від відповідальності за професійне захворювання ОСОБА_1 .

При визначення стягнутої на користь ОСОБА_1 суми на відшкодування моральної шкоди, також враховується період, який ОСОБА_1 , працював саме на підприємстві відповідача із загального трудового стажу позивача в умовах впливу шкідливих факторів. Разом з тим, посилання ПАТ «Запоріжсталь» на необхідність пропорційного визначення із заявленої позивачем суми до стягнення на всі підприємства, де працював ОСОБА_1 , є безпідставним, оскільки розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.)

Посилання в апеляційній скарзі що розмір стягнутої на користь ОСОБА_1 шкоди є завищеним, є необґрунтованими, оскільки за матеріалами справи вбачається, що внаслідок отриманих професійних захворювань позивач тривалий період знаходився на стаціонарному лікуванні в різних лікувальних закладах у періоди, що підтверджується медичними виписками.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, судом першої інстанції при винесенні судового рішення суду не було враховано, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яке набрало чинності 23 травня 2020 року, внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.

Законодавство у сфері оподаткування встановлює, що будь-який дохід, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного періоду, підлягає оподаткуванню згідно положень ст. 164 Податкового кодексу України. При цьому, пп. 164.2.14 Податкового кодексу України має деякі винятки із загального правила, за якими не оподатковуються, зокрема, і суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічну правову позицію з цього питання викладено у постанові Верховного Суду у справі № 180/683/13-ц від 25.07.2018 ріоку, за якою Верховний Суд встановив, що Податковий кодекс України визначає види отриманих фізичними особами доходів, які зараховують до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 164 ПКУ), і доходів, які не беруть до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (ст. 165 ПКУ).

При цьому Верховний Суд звернув увагу, що згідно з пп. "а" пп. 164.2.14 до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку належить зараховувати дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Тобто сума, яку за рішенням суду стягують на користь платника податків для відшкодування збитків, завданих останньому внаслідок заподіяння шкоди його життю та здоров`ю, оподаткуванню не підлягає.

Проте Законом № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України», якими підпункт "а" підпункту 164.2.14 доповнено словами "а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Зазначена норма набрала чинності з 23.05.2020р.

За приписами статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав.

Таким чином, обмеження її розміру для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб. Саме таку категорію платників податків законом було звільнено від оподаткування стягнутих за рішенням суду сум моральної шкоди, що закріплено у вище вказаному правовому висновку ВС.

Аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04 серпня 2021 року по справі № 332/2120/20, провадження № 61-11843ск21

Таким чином, доводи апеляційної скарги не свідчать про наявність правових підстав для скасування рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року, у зв`язку з чим, апеляційна скарга ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 13 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: