Провадження № 2-з/638/373/21
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Котельникової А.Р.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

27 липня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив, що предметом позову у справі є заборгованість відповідачки у сумі 102600 грн за основним зобов`язанням, встановленим договором позики від 15 липня 2020 року, а також заборгованість, яка складається з інфляційних витрат, процентів за несвоєчасне повернення грошових коштів та 3% річних, а всього сума заборгованості становить 120017,29 грн.

23 липня 2021 року ОСОБА_1 зв`язався по телефону з ОСОБА_3 для врегулювання даного питання в позасудовому порядку, яка йому повідомила, що вона офіційно ніде не працевлаштована. Також вона повідомила, що вже виставила на продаж належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , а придбає іншу квартиру на ім`я дочки, щоб уникнути можливого звернення стягнення на належне їй майно.

З огляду на вищевикладене, заявник вважає, що відчуження боржницею належної їй нерухомості може призвести до неможливості виконання рішення суду.

ОСОБА_1 просив суд заборонити відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 ), яка належить ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: р № 3982, виданий 29.07.2005, видавник: ПН ХМНО Гончаренко Н.Ю, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом позову у справі є заборгованість відповідачки у сумі 102600 грн за основним зобов`язанням, встановленим договором позики від 15 липня 2020 року, а також заборгованість, яка складається з інфляційних витрат, процентів за несвоєчасне повернення грошових коштів та 3% річних, а сього сума заборгованості становить 120017,29 грн.

З відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Інформаційної довідки №267330976 від 23 липня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_2 ).

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідачки заборгованості у сукупному розмірі 120017,19 грн.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтував тим, що існує ймовірність того факту, що відповідачка може в будь-який момент здійснити відчуження належної їй квартири, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, в заяві про забезпечення позову не наведено належних і переконливих доказів, що невжиття таких заходів забезпечення позову, застосування яких заявлено ОСОБА_1 , може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Заява про забезпечення позову, окрім посилань формального посилання на те, що існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження вказаної квартири, що може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, та посилання на загальні норми процесуального права, а також те, що ОСОБА_3 повідомила позивачу, що вона офіційно ніде не працевлаштована, виставила на продаж належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , не містить мотивів співмірності застосування заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в зазначений ним спосіб.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без задоволення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 28 липня 2021 року.

Суддя І.П. Латка