Провадження № 2-з/752/841/21
У Х В А Л А

12.10.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

при секретарі Потапенко Д.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

до Голосіївського районного суду м. Києва до подачі позовної заяви надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису за реєстровим №30898 від 30.09.2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 30 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис за реєстровим №30898, яким запропоновано стягнути з неї на користь АТ «Банк Форвард» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 55 230,56 гривень.

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Овсієнко А.В. 07 жовтня 2021 було відкрито виконавче провадження №67070510.

Про існування даного виконавчого напису ОСОБА_1 дізналася випадково з Автоматизованої системи виконавчого провадження та після отримання постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. про арешт коштів боржника.

Оскільки ОСОБА_1 не була обізнана про наявність вказаного виконавчого напису, 22 березня 2021 р. вона звернулася до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Овсієнко А.В. із запитом про надання завірених належним чином копій кредитного договору, на підставі якого було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, копії оскаржуваного виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., копії постанови про відкриття виконавчого провадження та копії заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження (із усіма додатками).

Однак, на день звернення до суду на вказаний запит приватним виконавцем відповіді надано не було.

ОСОБА_1 зазначає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки при його вчиненні нотаріусом не було перевірено безспірність пред`явленої Банком до стягнення заборгованості, чим порушено норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Банком при зверненні до приватного нотаріуса не було надано жодного розрахунку, платежів та оригіналу кредитного договору з підписами сторін.

Крім того, заявник зазначає, що жодних повідомлень від Банку щодо усунення порушень за основним зобов`язанням не отримувала.

Зважаючи на викладене, заявник вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є правомірність зверення стягнення АТ «Банк Форвард» суми заборгованості з боржника шляхом вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. виконавчого напису.

АТ «Банк Форвард», який є належним відповідачем у справі, знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Саксаганського, 105.

Відповідно до ст.149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Згідно з п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» «право на суд», одним із аспектів якого є право на доступ, тобто право подавати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Овсієнко А.В. проводяться дії в рамках виконавчого провадження № ВП № 67070510 з примусового виконання виконавчого напису №30898 від 30.09.2021 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Подальші дії приватного виконавця в рамках виконавчого провадження щодо проведення стягнення на підставі виконавчого напису, правомірність вчинення якого заявник має намір оскаржити до суду, можуть в подальшому ускладнити виконання рішення суду і вплинути на майнові права ОСОБА_1 .

Враховуючи суть позовних вимог, зважаючи на те, що заявник має намір звернутись до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 30.09.2021 р., суд вважає за можливе задовольнити подану заяву, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити виконання рішення суду і вплинути на права позивача у справі.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 30.09.2021 р. за реєстровим №30898, в межах виконавчого провадження №607070510, в рахунок погашення забор гованості за кредитним договором.

Стягувачем є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Строк пред"явлення ухвали до виконання становить 3 (три) роки.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: