КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3478/21
Провадження № 2/552/1419/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2021 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.

При секретарі Сороці Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та захист ділової репутації і відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

29.06.2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та захист ділової репутації і відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві вказував на те, що він є громадянином України та поліцейським, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та номером спеціального жетона 0012755. Так, 25.06.2021 року в соціальній мережі Фейсбук адвокат ОСОБА_3 розмістив змонтований відеоматеріал, який з його слів, йому надійшов від одного з учасників його клубу «Юридичного захисту водія AD» з наступним дописом «Дерзская полиция. За свет хотели забрать авто. Адвокат вмешался. Часть 1. Полтава», коментарі користувачів до якого містять негативну, недостовірну інформацію та порушують його особисті немайнові права. Серед коментарів знаходиться допис зроблений 25.06.2021 року користувачем соціальної мережі ОСОБА_4 . Аналіз змісту поширених відповідачам дописів вказує на те, що хоч по тексту дописів і прямо не згадує його ім`я, прізвище та по батькові, однак він, як добропорядний громадянин, а також всі його знайомі, рідні та друзі, які побачили в загальнодоступній мережі «Фейсбук» дописи,здійснені та поширені відповідачем у справі, які містять неправдиву негативну інформацію, зрозуміли, що дані дописи, а також зазначені в них речення стосуються, в тому числі, і його, як позивача у справі, оскільки саме він перебуває на посаді заступника командира роти 2 батальйону УПП в Полтавській області. Інформація, яка поширена у вищевказаних поширених дописах є неправдивою та такою, що спрямована на приниження його честі та гідності, має на меті опорочення його ділової репутації, що є порушенням його особистих прав. В зв`язку з чим, просив суд визнати дії ОСОБА_2 неправомірними та зобов`язати його спростувати викладені відомості в соціальній мережі Фейсбук на сторінці Адвоката Болтика у визначеному законом порядку. Та стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 грн.

01.07.2021 року судом відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

09.08.2021 року судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду.

06.10.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, в зв`язку з неявкою усіх сторін в судове засідання.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, ст. 270 ЦК України фізична особа має право, зокрема, на повагу до гідності та честі.

Також статтею 32 Конституції України проголошено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування здійснюється, зазвичай, у такий самий спосіб, у який була поширена неправдива інформація, з урахуванням того, що спростування повинно бути ефективним, тобто охопити максимальну кількість реципієнтів, що сприйняли попереднє поширення інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до ст. ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності, честі та недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації.

Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Відповідно до ч. ч. 1, 4, 6, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, в тому числі гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Саме тому не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Більше того, якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що інформація, поширена в мережі «FACEBOOK» відносно позивача носить характер оціночного судження, що виключає можливість доведення її правдивості.

У позовній заяві позивач посилається на те, що поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право - розповсюджена ОСОБА_2 негативна інформація, в якій він стверджує про порушення ним чинного законодавства, принижує його честь та гідність, дискредитує його в очах знайомих та підлеглих, підриває його ділову репутація поліцейського. Доказів на підтвердження зазначених обставин позивачем не додано.

З огляду на викладене, суд вважає недоведеним факт, що поширена недостовірна інформація завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача та його сім`ї, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право; позивач посилається на поширену інформацію, яка містить оціночні судження, стверджуючи, що це фактичні дані, які підлягають спростуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 76, 80, 81, 258, 259, 263-265, 350, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та захист ділової репутації і відшкодування моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 28.10.2021 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя Т.В.Турченко