Справа № 562/447/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2021 р. Здолбунвіський районний суд Рівненської області

у складі:

головуючого судді Мички І.М.

при секретарі судових засідань Карпінчук О.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в позовну заяву ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства , прокуратури-,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства , прокуратури .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2019 року Департаментом з питань запобігання політичної корупції відносно ОСОБА_2 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення № 50-25/1020 про вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ст. 212-15 КУпАП та п.8 ч. 1 ст. 15 « Про політичні партії в Україні». Постановою Здолбунвіського районного суду Рівненської області від 03.12.2019 року у справі № 562/3141/19 провадження у відносно ОСОБА_3 за ст..121-15 КУпАП закрито на підставі п.1 п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правапорушення. ОСОБА_3 перебувала під слідством та судом 2 місяці , тому вважає , що за цей період їй повинна бути виплачена моральна шкода в сумі 9446 гривень та витрати на правничу допомогу.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, представник надав сууд заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідача надав відзив, просила відмовити в позові.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до слідуючого.

Судом встановлено, що 30.09.2019 року Департаментом з питань запобігання політичної корупції відносно ОСОБА_2 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення № 50-25/1020 про вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ст. 212-15 КУпАП та п.8 ч. 1 ст. 15 « Про політичні партії в Україні».

Здолбунвіського районного суду Рівненської області від 03.12.2019 року у справі № 562/3141/19 провадження у відносно ОСОБА_3 за ст..121-15 КУпАП закрито на підставі п.1 п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правапорушення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Звернувшись з цим позовом до суду, позивачка зазначає, що перебувала під слідством та судом 2 місяці, однак не вказує, яким саме чином це вплинуло на її життя.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановивши, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом.

При таких обставинах , суд приходить до висновку , що позовні вимоги безпідставні, не знайшли підтвердження в судовому засіданні , тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються , в зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст..23, 1176 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства , прокуратури .

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Мичка І.М.