Справа № 464/5356/20
пр.№ 2/464/134/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.

секретаря судових засідань Козир О.Ю., Комарницької Р.В., Мерзи Д.С.

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: директор ліцею № 45 Львівської міської ради Карпій О. Д. про визнання недійсним контракту від 29.08.2019 укладеного між ОСОБА_1 та управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в частині строку дії контракту із 04 вересня 2019 року до 03 вересня 2020 року, про визнання укладеного контракту безстроковим трудовим договором, про визнання протиправним і скасування наказу про припинення трудового договору (контракту), про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

з участю позивача ОСОБА_1 , представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6 , представника третьої особи ОСОБА_7 , ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася із позовом до Управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: директор ліцею № 45 Львівської міської ради Карпій О. Д. про визнання недійсним контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2019 укладеного між ОСОБА_1 та управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в частині строку дії контракту із 04 вересня 2019 року до 03 вересня 2020 року, про визнання укладеного контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2019 безстроковим трудовим договором, про визнання протиправним і скасування наказу від 19.08.2021 № 254-к про припинення трудового договору (контракту), про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовано наступним. ОСОБА_1 , із 03 вересня 2013 року працювала на посаді директора закладу загальної середньої освіти комунальної форми власності ліцею № 45 Львівської міської ради. 03 вересня 2020 року звільнена з посади директора ліцею № 45 Львівської міської ради на підставі наказу від 19 серпня 2020 року № 254-к управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за п.2 ст.36 Кодексу законів про працю України. Вважає звільнення незаконним і безпідставним, так як позивач була переведена, а не прийнята на посаду директора, а в момент переведення вже працювала за безстроковим трудовим договором. Позивачем дійсно подано заяву до Відповідача про переведення на посаду директора із 03.09.2013 р. за контрактом, однак у ній не було зазначено про неможливість працювати постійно на посаді директора та про укладання контракту в її інтересах, що свідчить про переукладання з ініціативи Відповідача в односторонньому порядку трудового договору в строковий у Формі контракту. 03 вересня 2013 року між Позивачем і Відповідачем укладено контракт (строковий трудовий договір) строком дії з 03.09.2013 року до 03.09.2014 року котрий був переукладений на новий 29.08.2014, 01.09.2017, 29.08.2018, 04.09.2018 року, у якому відсутні істотні умови договору, а саме: в який заклад середньої світи та на яку посаду було прийнято Позивача. Наслідком відсутності істотних умов може бути факт не укладання Контракту в 2018, 2019, що означає, що трудові відносини фактично тривали і жодна із сторін не вимагала їх припинення, тобто Контракт є безстроковим. Крім того, Позивач виконувала свої трудові обов`язки сім років на посаді директора на постійній основі, трудові відносини носили довготривалий характер. До того, освітнім законодавством не було встановлено імперативного припису щодо обов`язкового укладення контракту із вказаними категоріями працівників. Таким чином, відповідач знижував рівень соціальної захищеності Позивача, що унеможливлює звільнення Позивача із займаної посади на підставі п.2ст.36 КЗпП України. Фактично відбулося переукладання із Позивачем в односторонньому порядку з ініціативи Відповідача безстрокового трудового договору в строковий у Формі Контракту. Позивач була вимушена підписувати безпідставний Контракт (контракти) в 2013 - 2019 роках на посаду директора закладу середньої освіти, щоб не сперечатися з Відповідачем та не втратити роботу. Крім того, Колективним договором між адміністрацією ліцею № 45 Львівської міської ради та первинною профспілковою організацією ліцею № 45 на 2017 -2020 роки, а саме п.3.10 передбачено, що не допускається переукладання з керівником загальноосвітнього навчального закладу комунальної форми власності з ініціативи органів місцевого самоврядування в односторонньому порядку трудового договору в строковий у Формі контракту. При цьому, трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.23. вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Перебування Позивача на посаді директору закладу освіти під час підписання Контракту (контрактів) в 2018, 2019 роках свідчить про те, що трудові відносини фактично тривали і жодна із сторін не вимагала їх припинення, тому і у даному випадку Контракт вважається безстроковим трудовим договором. Отже, позивач працювала на законних підставах на посаді директора ліцею за безстроковим трудовим договором, укладання строкового контракту є незаконним, а переукладання є підставою вважати його безстроковим, а тому звільнення відповідно у зв`язку із закінченням строку дії контракту є незаконним. Просить у позовних вимогах задоволити.

17.11.2020 представником позивача подано уточнену позовну вимогу, в котрій підтверджені підстави звернення з позовом, та викладено уточнення щодо дати укладення контракту (строкового трудового договору), а саме 29.08.2019, котрий просять визнати безстроковим трудовим договором.

13.11.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно котрого зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Директор ліцею № 45 (на момент призначення ССЗШ № 45 м. Львова) ОСОБА_1 до 03.09.2013 працювала на посаді заступника директора на безстроковій основі. З 03.09.2013 переведена з посади заступника директора на посаду директора з укладенням строкового трудового договору (контракту) терміном на 1 рік відповідно до поданої особистої заяви. В подальшому, впродовж 2014-2019 pp. контракт укладався відповідно до заяви позивачки шляхом видачі відповідних наказів управлінням освіти департаменту гуманітарної політики (надалі-управління освіти). Вказані строкові трудові договори (контракти) і накази підписані обидвома сторонами без зауважень з боку позивачки. Згідно розділу 7 п. 2.1. укладених контрактів з ОСОБА_1 впродовж 2013-2019, в тому числі оспорюваного контракту передбачено, що контракт припиняється після закінчення строку його дії. Позивачка, підписуючи ці контракти була ознайомлена із їхнім змістом, в тому числі стосовно підстав зміни, припинення та розірвання контракту. При цьому, слід зазначити, що жодних зауважень з боку ОСОБА_1 щодо змісту наказів, які видавались, форми контрактів, що укладались тощо не надходило ні в усній, ні у письмовій формі впродовж часу перебування на посаді директора. Контракти між управлінням освіти в особі керівника та ОСОБА_1 укладались за взаємною згодою двох сторін та у відповідності із нормами законодавства, тому, підстави для визнання контракту від 29 серпня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради недійсним та визнання його безстроковим трудовим договором відсутні. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна з сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин. Наказ про припинення трудового договору (контракту) з директором ліцею № 45 Львівської міської ради видано 19.08.2020, згідно з яким у зв`язку із завершенням строку дії строкового трудового договору (контракту) від 29.08.2019, на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України ОСОБА_1 звільнено з посади директора ліцею № 45 Львівської міської ради 03 вересня 2020 року. Просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 в повному обсязі.

20.11.202 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у котрому зазначено, що відповідач не спростував твердження та аргументи Позивача стосовно суті позовних вимог. Разом з тим, Позивач не заперечує, що контракти укладались між нею і уповноваженим представником Управління. При цьому, у Позивача не було необхідності, зацікавленості або будь-яких причин в укладанні контракту (контрактів) у 2013-2019 роках, наприклад сімейно - побутових обставин, вона не заявляла про те, що не може працювати на посаді директора постійно та в жодному документі не зафіксовано, що Контракт укладався в її інтересах. Крім того, характер роботи, яку виконувала Позивачка на посаді директора школи не є строковим або обмеженим у часі, тому що виховально-навчальний процес безперервний, і це всім загальновідомо, тобто не потребує доказування. Незважаючи, на те що контракт від 29 серпня 2019 року був укладений на визначений термін, він фактично, ще з 2017 року є безстроковим, оскільки відповідно до ст. 39-1 КЗпП України, якою зазначено, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.23. вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Саме тому позивач посилається на Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, в якій зазначено, що укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов у ч.2 ст. 23 КЗпП України є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. В даному випадку контракт, укладений з Позивачем НЕ є контрактом, а є безстроковим трудовим договором, що доводиться Позивачем у позовній заяві та у даній відповіді. Враховуюче те, що Позивач фактично працювала на посаді директора ліцею №45 Львівської міської ради за діючим безстроковим трудовим договором, на виконання норм діючого на сьогоднішній час освітнього законодавства, Відповідач мусив припинити із Позивачем діючий безстроковий трудовий договір з одночасним укладанням трудового договору на шість років без проведення конкурсу. Просить не брати до уваги суду відзив на позовну заяву Відповідача.

25.02.2021 третьою особою подано письмові пояснення у яких остання посилається на те, що вона заперечує проти того, що позивач працювала на посаді директора ліцею за безстроковим трудовим договором. Вважає, що ОСОБА_1 , яка працювала на посаді директора ліцею № 45, була звільнена законно у зв`язку із закінченням терміну дії строкового трудового договору. Доводи позивача стосовно того, що вона була переведена на безстроковий трудовий договір, як вчитель і зважати, що трудовий договір про переведення ОСОБА_1 на посаду директора залишився безстроковим є абсурдними. В наказі від 30.08.2013 р. № 135-к чітко зазначено перевести ОСОБА_1 на посаду директора за строковою трудовою угодою. Також слід зауважити, що в самій заяві ОСОБА_1 поданою до управління освіти про переведення на посаду директора від 03.09.13 p., позивач просить перевести, а не прийняти її на роботу за контрактом. Також позивач виконувала свої трудові обов`язки та отримувала заробітну плату відповідно до контрактів, тобто була належним чином ознайомлена з їх змістом і положеннями. І відповідно такі трудові договори не можуть визнаватись недійсними, а позовна вимога в якій позивач просить визнати строковий трудовий договір від 01.09.19 р. безстроковим - є безпідставною.

09.03.2021 на адресу суду представником позивача подано відповідь на пояснення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, згідно котрого посилається, що підстава для проведення конкурсу на посаду директора у Відповідача була відсутня, тому що ОСОБА_1 фактично працювала за безстроковим трудовим договором, у зв`язку із чим Управління мало керуватися підпунктом 1 п. З розділу X «Прикінцеві перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту». Позивач не приймала участі у конкурсному відборі на посаду директору ліцею № 45 Львівської міської ради оскільки вважає дії Управління щодо прийняття рішення про оголошення конкурсу на посаду директора цього ліцею протиправними і що таке рішення підлягає скасуванню. Також, як вбачається із трудової книжки Позивача, будь-які записи про те, що Позивач переведена або працює на посаді директора за строковим трудовим договором відсутні. Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 зазначив, що укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов у ч.2 ст. 23 КЗпП України є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто, такий договір трансформується у безстроковий трудовий договір. Просить не брати до уваги суду пояснення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 20.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 25.01.2021 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: директора ліцею № 45 Львівської міської ради Карпій О. Д.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги згідно заяв по суді. Додатково вказала, що дійсно підписувала контракти укладені з відповідачем. Зі змістом таких контрактів ознайомлена. При цьому, підписуючи контракт 29.08.2019 усвідомлювала що його строк завершиться 03.09.2020. Разом з тим, вважала, що його буде переукладено. Знала, що на посаду директора ліцею №45 Львівської міської ради було оголошено конкурс, у зв`язку із чим, дії відповідача оскаржила в порядку адміністративного судочинства, оскільки вважає, що працювала безперервно, тобто на безстроковому договорі. Просить позов задоволити та поновити її на посаді.

Представниками позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надано пояснення аналогічні доводам викладеним у позовній заяві та заявах по суді. Вважають, що позивача звільнено незаконно, оскільки строкові трудові договори укладені із ОСОБА_1 набули характеру безстрокового, а підстав для укладення з нею контракту у відповідача не було. Більше того, укладаючи трудові угоди на певний строк, погіршувалося соціальне становище позивача, так як вона є особою передпенсійного віку. Згідно позовної заяви, позовні вимоги 2- 5 випливають з першої. Оскільки, визнання строкового трудового договору (контракту) недійсним в частині строку дії, створює підстави вважати, що такий договір є безстроковим, а позивача було звільнено незаконно, наказ про звільнення підлягає скасуванню, позивач має бути поновленою на посаді, та на її користь слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представники відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали позицію викладену у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснили, що з позивачем у 2013-2019 укладалися контракти, оскільки посада директора передбачає особливі умови роботи як педагогічного працівника. Контракти укладалися на підставі заяв позивача та нею підписувалися добровільно. Твердження сторони позивача, що такі дії вона вчиняла під примусом не доводяться жодними доказами. Відповідач укладаючи контракти та приймаючи рішення про звільнення позивача діяв в межах повноважень та положень чинного законодавства. Більше того, на посаду, що займала позивач у червні 2020 було оголошено конкурс, участі в якому позивач не брала. Конкурс було оголошено у зв`язку із вимогами нового закону про повну середню освіту. Перешкоди, участі позивача у конкурсі, відповідач не створював. Крім того, на адресу відповідача не надходило жодних заяв щодо продовження дії контракту від 29.08.2019, заяв або заперечень з приводу відсутності бажання на укладення чи продовження строку дії попередніх контрактів. Просять у позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_6 та її представник проти позову заперечили. Зокрема вказали, що позивачем не доведено, що вона перебувала з відповідачем у безстрокових трудових відносинах. ОСОБА_6 скориставшись правом, взяла участь у конкурсі, на посаду директора Ліцею №45 Львівської міської ради, за кількістю балів була визнана переможцем конкурсу, та наразі законно займає посаду директора ліцею №45 Львівської міської ради. Просили у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників позивача, представників відповідача, третю особу, що не заявляє самостійних вимог та її представника, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позову, відповідачем на спростування доводів останнього, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 займаючи посаду директора ліцею № 45 Львівської міської ради на підставі контракту (строкового трудового договору) перебувала у трудових відносинах із Управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

На підставі наказу Управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №245-к від 19.08.2020 ОСОБА_1 звільнена з посади директора ліцею за п.2 ст. 36 КЗпП України.

Так як позивачем оспорюються підстави звільнення, то між сторонами виник спір з приводу трудових відносин.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

При цьому, ст. 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 24 КЗпП визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні контракту.

Пленуму Верховного Суду України у постанові від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (п.п.7, 9) прийшов до переконання, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події . Контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству (ст.21 КЗпП). Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств). Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до ст.9 КЗпП недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України.

Порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників на підприємства, в установи, організації незалежно від форми власності регулюється Положенням про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 р. № 170.

Так, п. 3 Положення визначено, що прийняття (наймання) на роботу працівників шляхом укладання з ними контракту власником або уповноваженим ним органом, громадянином (надалі роботодавець) може здійснюватись у випадках, прямо передбачених законами.

Згідно ст.26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України "Про освіту", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2, 3 статті 54 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 в редакції від 01.01.2013 педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Згідно з Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, посади директора (завідувача) загальноосвітнього, дошкільного, позашкільного навчального закладу віднесені до педагогічних посад.

Зазначений закон втратив чинність в зв`язку з вступом в дію з 28.09.2017 року Закону України «Про освіту»№2145-VIII, положеннями якого передбачено, що засновник закладу освіти або уповноважена ним особа укладає строковий трудовий договір (контракт) з керівником закладу освіти, обраним (призначеним) у порядку, встановленому законодавством та установчими документами закладу освіти. Керівник закладу освіти призначається засновником у порядку, визначеному законами та установчими документами, з числа претендентів, які вільно володіють державною мовою і мають вищу освіту (ч.2 ст.25, ч.2 ст.26).

Статтею 36 КЗпП України передбачено підстави припинення трудового договору, серед котрих, згідно п. 2 є закінчення строку (пункти 2 і 3 ст.23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставили вимогу про їх припинення.

Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази.

Згідно копії контракту (строкового трудового договору) від 03.09.2013 вбачається, що трудові відносини між ОСОБА_1 , котра приймалася на посаду директора середньої загальноосвітньої школи № 45 та Управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виникають на підставі вказаного контракту, строк дії котрого з 03.09.2013 по 03.09.2014, котрий за згодою сторін може бути продовжений або укладений на новий строк (а.с.26-27 т.1, 14-18 т.2).

З копії заяви написаної власноручно ОСОБА_1 30.08.2013 просила перевести її з посади заступника директора з навчально-виховної роботи СЗОШ №45 м.Львова на посаду директора СЗОШ №45 м.Львова з 03.09.2013 за контрактом(а.с.70 т.1, 9 т.2).

Згідно копії контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2014 вбачається, що трудові відносини між ОСОБА_1 котра приймалася на посаду директора Львівської спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступнів № 45 з поглибленим вивченням англійської мови та Управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виникають на підставі вказаного контракту, строк дії котрого з 04.09.2014 по 03.09.2017, та за згодою сторін такий може бути продовжений або укладений на новий строк (а.с.28-32, 232-235 т.1).

Згідно копії контракту (строкового трудового договору) від 01.09.2017 вбачається, що трудові відносини між ОСОБА_1 котра продовжує працювати на посаді директора Львівської спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №45 з поглибленим вивченням англійської мови, та Управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виникають на підставі вказаного контракту, строк дії котрого з 04.09.2017 по 03.09.2018, котрий за згодою сторін може бути продовжений або укладений на новий строк (а.с.33-38, 238-243 т.1).

Згідно копії заяви ОСОБА_1 від 01.09.2017 така просила продовжити термін дії контракту на один рік з 04.09.2018 по 03.09.2019 (а.с.237 т.1)

З копії наказу №200-к від 01.09.20217 продовжено термін дії строкового трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 з 04.09.2017 по 03.09.2018 (а.с.236 т.1)

Згідно копії контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2018 вбачається, що трудові відносини між ОСОБА_1 та Управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виникають на підставі вказаного контракту, строк дії котрого з 04.09.2018 по 03.09.2019, котрий за згодою сторін може бути продовжений або укладений на новий строк (а.с.39-43, 245-249 т.1).

З копії наказу №136-к від 30.08.20218 на підставі заяви ОСОБА_1 продовжено термін дії строкового трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 з 04.09.2018 по 03.09.2019 (а.с.244 т.1)

Згідно копії заяви ОСОБА_1 від 29.08.2018 така просила продовжити термін дії контракту на один рік по 03.09.2019 (а.с.245 т.1, 2-6 т.2)

Згідно копії контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2019 вбачається, що трудові відносини між ОСОБА_1 та Управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради виникають на підставі вказаного контракту, строк дії котрого з 04.09.2019 по 03.09.2020, котрий за згодою сторін може бути продовжений або укладений на новий строк (а.с.44-48 т.1).

З копії наказу №152-к від 23.08.2019 на підставі заяви ОСОБА_1 продовжено термін дії строкового трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 з 04.09.2019 по 03.09.2020 (а.с.1 т.2)

З копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 встановлено, що 30.08.2013 така переведена з посади заступника директора з навчально-виховної роботи спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи №45 м.Львова за строковою трудовою угодою (контрактом) та 03.09.2020 звільнена з посади директора Ліцею №45 Львівської міської ради у зв`язку із завершенням строку дії трудового договору (контракту) від 29.08.2019 на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. Трудову книжку ОСОБА_10 отримала 03.09.2020 (а.с.49-62 т. 1, а.с. 27-28 т.2)

З копії наказів №79/1 від 01.09.1999, № 385-к від 17.06.2002, №49-з/1 від 18.06.2002, №10-к від 11.01.2005, №15/1 від 17.01.20205 директора школи та завідувача райво вбачається, що ОСОБА_1 призначалася на посаду вчителя російської мови за контрактом, переводилася з контрактної форми на безстроковий договір, переводилася з посади вчителя російської мови та літератури на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи СЗОШ №45 (а.с.63-68 т.1)

Згідно копії наказу №135-к від 30.08.2013 «Про переведення ОСОБА_1 » начальника управління освіти заступник директора з навчально-виховної роботи СЗОШ №45 м.Львова ОСОБА_1 переведена на посаду директора СЗОШ №45 м.Львова з 03.09.2013 за строковою трудовою угодою (контрактом)(а.с.69 т.1, 13 т.2).

З копії наказу №119-к від 01.09.2014 ОСОБА_1 призначена на посаду директора за строковою трудовою угодою (контрактом) з 04.09.2014 (а.с.229 т.1)

Згідно копій заяви ОСОБА_1 від 29.08.2014 встановлено, що вона просила укласти з нею строковий трудовий договір терміном з 04.09.2014 по 03.09.2017 (а.с.230 т.1)

Згідно копії наказу №254-к від 19.08.2020 «Про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 звільнено з 03.09.2020 з посади директора Ліцею №45 Львівської міської ради у зв`язку із завершенням строку дії строкового трудового договору (контракту) від 29.08.2019 на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. З наказом ОСОБА_1 ознайомлена 27.08.2020 (а.с.78 т.1, 7-12 т.2).

З довідок про доходи ОСОБА_1 за січень-серпень 2020 отримала 198594,33 грн., в тому числі за 33 відпрацьованих дні у липні-серпні 2020 24906,10 грн., при середньоденній заробітній платі 754,73 грн. (а.с.79-80 т.1)

З копій статутів спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи №45 м.Львова з поглибленим вивченням англійської мови прийнятого на загальних зборах трудового колективу 31.03.1999, Львівської спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №45 м.Львова з поглибленим вивченням англійської мови прийнятого на загальних зборах трудового колективу 18.03.2003, Ліцею №45 Львівської міської ради від 12.02.2018 та від 04.06.2019 встановлено, що керівництво школою здійснює директор, що призначається і звільняється з посади відповідним органом управління освітою відповідно до чинного законодавства (а.с.81-131 т.1)

З копій колективних договорів на 2012-2015, та 2017-2020 встановлено, що такі укладено між адміністрацією школи в особі директора, що представляє інтереси Львівської міської ради та Профспілковим комітетом (а.с.131-168 т.1).

Згідно копії наказу №234р від 25.06.2020 оголошено конкурс на посаду директора ліцею №45 Львівської міської ради (а.с.29 т.2)

На підставі наказів № 175р від 22.04.2020, №165р від 10.04.2020 управлінням освіти вирішувалися питання щодо умов проведення конкурсу на посаду керівника ЗЗСО (а.с.30-42, 50-59 т.2)

Згідно протоколів засідання конкурсної комісії встановлено що проводився конкурс на посаду директора ліцею №45 Львівської міської ради. ОСОБА_6 оголошена переможцем. ОСОБА_1 участі не брала (а.с.41-49 т.2).

З довідки виданої Львівським міським центром зайнятості від 01.12.2020 вбачається, що ОСОБА_1 на обліку як безробітна не перебуває і виплати з безробіття не отримує (а.с. 92 т.2)

З листа відділу освіти Галицького та Франківського районів Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 07.12.2020 встановлено, що ОСОБА_10 з 04.09.2013 по 03.09.2020 працювала на посаді директора Ліцею №45 Львівської міської ради (а.с. 151 т.2).

З копії наказу №265-к від 31.08.2020, строкового трудового договору від 31.08.2020, протоколу №3, вбачається, що з 04.09.2020 директором Ліцею №45 Львівської міської ради призначено ОСОБА_6 (а.с.158-167 т.2)

З копії посадової інструкції директора спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №45 з поглибленим вивченням англійської мови вбачається, що ОСОБА_1 з такою ознайомлена (а.с.220-222 т.2).

З копій наказів від 08.06.2017, 03.10.2017, 25.06.2018, 24.06.2019, 08.10.2019, 09.07.2020, листа управління освіти, встановлено що ОСОБА_1 надавалися відпустки та вона не заміщала інших осіб(а.с. 223-228, 241 т.2)

Вирішуючи спір суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 на посаду директора освітнього закладу, а саме директора спеціалізованої загальноосвітньої школи № 45 м.Львова прийнята за строковою трудовою угодою (контрактом), на підставі котрої з 03.09.2013 у неї виникли трудові відносини із відповідачем терміном до 03.09.2014. Згідно умов такого контракту, сторони перед закінченням його дії за згодою можуть його продовжити або укласти на новий строк. У 2014 строковий трудовий договір (контракт), як це вбачається із заяви ОСОБА_1 , наказів відповідача та змісту самої угоди був переукладений на новий строк до 03.09.2017. Починаючи з 03.09.2017 до 03.09.2019 строк дія строкового трудового договору (контракту) продовжувалася. Доказів про те, що за вищевказаний період підстави виникнення трудових відносин між позивачем та відповідачем змінювалися, трудові угоди розривалися, до них вносилися зміни суду не надано. У зв`язку із цим, вбачається, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем на підставі трудової угоди, вид та форма котрої визначена за згодою сторін у виді строкового трудового договору (контракту), що підтверджується заявами ОСОБА_1 , котра просила укладати з нею контракт та продовжувати дію такого та самими договорами підписаними позивачем та відповідачем. Звільнена ОСОБА_1 з 03.09.2020 з посади директора Ліцею №45 Львівської міської ради у зв`язку із завершенням строку дії строкового трудового договору (контракту) від 29.08.2019 на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України.

Надаючи оцінку доводам сторони позивача про те, що між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено саме трудовий договір на певний строк, а не контракт, так як, чинним законодавством на момент виникнення трудових відносин не передбачалося обов`язкової вимоги укладення такої форми угоди з директорами навчальних закладів комунальної форми власності суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 з 2013 прийнята на посаду директора навчального закладу, а тому в силу положень постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 така посада віднесена до педагогічних посад, а педагогічні працівники станом на вказаний період приймалися на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

При цьому, як випливає з тверджень позивача, що законодавством про освіту визначена сфера обов`язкового застосування контракту лише для керівників навчальних закладів, що є у загальнодержавній власності.

Так, відповідно до ст. 20 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 в редакції від 01.01.2013 на момент прийняття на посаду директора позивача, керівники навчальних закладів, що є у загальнодержавній власності обиралися за конкурсом і призначалися на посаду шляхом укладання з ними контракту. Керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Вказаним законом та Законом України «Про загальну середню освіту» не передбачалося обов`язкового запровадження для керівників вказаних закладів освіти контрактної форми трудового договору, однак, беручи до уваги, що посада директора віднесена до педагогічних посад, тому в силу ст. 54 ЗУ «Про освіту», при наявності згоди роботодавця та працівника відповідно до ст. 21 КЗпП України, допускалося виникнення трудових відносин між управлінням освіти та директором на підставі контракту.

З цього слідує, що призначення на посаду директора навчального закладу, що є комунальною власністю, чинне законодавство не вимагало контрактної форми виникнення трудових обов`язків, разом з тим передбачало право сторін самостійно визначати підставу, виникнення трудових відносин та узгодження умов праці.

При цьому, контракт із ОСОБА_1 від 03.09.2013 не укладався у примусовому порядку, оскільки даних, з яких би випливала вимога відповідача позивачу про укладення контракту судом не встановлено.

Будь-яких доказів на те, що позивач заперечувала факт призначення її на посаду директора на підставі контракту суду не надано, а навпаки доведено, що контракт укладався в силу волевиявлення працівника щодо форми трудових відносин.

А тому твердження сторони позивача про відсутність правових підстав для укладення контракту не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Також доводи представника позивача, про те, оспорюваний контракт з 2013 року був одностороннім волевиявленням відповідача, а ОСОБА_1 його підписала під примусом та страхом бути звільненою не підтверджено жодними доказами, та спростовуються заявами останньої за 2013-2018 роки, а також відсутністю даних, що така могла бути звільнена з посади заступника директора з навчально-виховної роботи спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи №45 м. Львова при наявності відмови на призначення на посаду директора за котрактом.

При цьому не заслуговують на увагу твердження позивача, на обгрунтування безстроковості трудового договору, про те, що вона була переведена, а не прийнята на посаду директора, та працювала за безстроковим трудовим договором.

Згідно ч.1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

З цього слідує, що переведення це зміна умов трудового договору, обумовлених під час його укладення. У спірних відносинах змінювалася посада, роботодавець, у зв`язку із цим обсяг та характер обов`язків, та інші істотні умови. У чинному трудовому законодавстві, не містяться застереження щодо неможливості зміни умов праці в тому числі шляхом укладення трудового договору у формі контракту, за виключенням вимоги щодо отримання згоди працівника. При цьому, до видання наказу про переведення роботодавець зобов`язаний ознайомити працівника з умовами праці на тій роботі (посаді), на яку передбачено його перевести. Згоду на переведення на посаду директора за контрактом відповідач отримав у позивача 30.08.2013 у формі письмової заява.

Крім того суд також звертає увагу на те, що підставою виникнення трудових відносин із відповідачем (бо до цього часу вона перебувала у трудових відносинах із відділом освіти) був контракт від 03.09.2013, без укладення якого, ОСОБА_1 в силу ст. 24 КЗпП не могла бути допущена до роботи . Інших умов прийняття її до праці на посаді директора із матеріалів справи не встановлено, оскільки жодних доказів у виді, трудового договору, оформленого наказу чи розпорядження відповідача про переведення позивача на посаду директора за безстроковим трудовим договором суду не надано. Одночасно, запис у трудовій книжці не може бути підставою виникнення трудових відносин, так як це лише основний документ про трудову діяльність працівника, який підтверджує стаж роботи, питання ведення котрого регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 „Про трудові книжки працівників" та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58.

Також, не заслуговують на увагу доводи позивача, що у переукладених контрактах від 29.08.2018 та 29.08.2019 року відсутні істотні умови договору, а саме: в який заклад середньої світи та на яку посаду було прийнято Позивача, так як із змісту контрактів 2013-2019 років, заяв позивача, наказів відповідача судом встановлено, що контракти від 03.09.2013, 29.08.2014 за згодою сторін переукладалися, а дія контракту від 01.09.2017, у котрому визначено усі істотні умови, продовжувалася на новий строк, в тому числі до 03.09.2020, а тому контракти за 2018-2019 роки не можливо вважати не укладеними.

Крім того, суд не погоджується, з доводами позивача, що перебування Позивача на посаді директора закладу освіти під час підписання Контракту (контрактів) в 2018, 2019 роках свідчить про те, що трудові відносини фактично тривали і жодна із сторін не вимагала їх припинення, тому і у даному випадку Контракт вважається безстроковим трудовим договором.

Частина 1 ст.39-1 КЗпП України передбачає наступне: якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові правовідносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Тобто, умовою продовження дії договору на невизначений строк є відсутність у будь-якої із сторін договору вимоги припинення трудових відносин, що тривають при обставинах, що обумовлений договором строк дії яких минув.

Як зазначалося вище, Контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, встановлюється угодою сторін. З цього слідує, строк дії контракту, що узгоджується роботодавцем та працівником є одною з його особливостей. Контракт безстроковим бути не може, оскільки буде втрачена його правова природа. Разом з тим, у контракті сторонами також узгоджується положення щодо його припинення, зміни чи розірвання, що в свою чергу може породжувати підстави для припинення трудових відносин, так як контракт це лише підстава їх виникнення. При цьому, суд звертає увагу на те, що трудові відносити між позивачем та відповідачем мали місце лише в межах умов узгоджених ними у контракті, строк котрого з 2017 по 2019 продовжувався за згодою сторін. Жодні трудові відносити за межами строку дії контрактів 2017-2020 між сторонами не тривали. А тому твердження позивача про безстроковий характер контракту є безпідставними.

Разом з тим, в даному випадку, суд погоджується із позицією Верховного Суду висловлену у постанові від 28.10.2020 у справі № 638/10716/19-ц. Зокрема: термін строкового трудового договору встановлюють за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін, що випливає також із положень оспорюваного контракту. Та обставина, що позивач підписала контракт у 2013 році та з 2014 по 2019 інші контракти якими продовжувався строк дії контракту на певний строк, вказують на її добровільне волевиявлення працювати на умовах і у період, що визначені у контракті. Таким чином, контракт, у якому передбачено термін дії, та який неодноразово переукладають сторони, не стає безстроковим. За два місяці до того, як строк його дії закінчиться, за згодою сторін контракт можна продовжити або укласти на новий строк.

Одночасно, з вищевикладених підстав, суд не вважає, що відповідачем, підписуючи контракт від 29.08.2019 порушено право позивача щодо соціальної захищеності, так як остання вправі була запропонувати інші його умови.

Крім того, недоречним вважає суд посилання позивача у спірних відносинах на Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, в частині, що укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов у ч.2 ст. 23 КЗпП України є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку, оскільки такі висновки ВСУ стосуються трудового договору укладеного на певний строк, а не контракту. При тому, що ці угоди носять строковий характер, тотожними не є.

Разом з тим до спірних правовідносин не можна застосовувати п.3.10 Колективного договору на 2017-2020 роки, згідно, котрого не допускається переукладання з керівником загальноосвітнього навчального закладу комунальної форми власності з ініціативи органів місцевого самоврядування в односторонньому порядку трудового договору в строковий у Формі контракту виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинною профспілковою організацією, які діють відповідно до своїх статутів, а у разі їх відсутності - представниками, вільно обраними на загальних зборах найманих працівників або уповноважених ними органів, з другої сторони. У вказаному колективному договорі, директор ССЗШ І-ІІІ ступенів №45 м.Львова з поглибленим вивченням англійської мови №45 представляє інтереси власника або уповноваженим ним органом (особою), а тому положення п.3.10 договору мають забезпечуватися нею, а не що неї.

Беручи до уваги вищевикладене, позовні вимоги про визнання недійсним контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2019 укладеного між ОСОБА_1 та управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в частині строку дії контракту із 04 вересня 2019 року до 03 вересня 2020 року та про визнання укладеного контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2019 безстроковим трудовим договором є необгрунтованими, недоведеними та задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про визнання протиправним і скасування наказу про припинення трудового договору (контракту) та про поновлення на роботі суд вказує на наступне.

Підставою припинення трудового договору з позивачем як директором ліцею було саме закінчення строку його дії згідно п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Як вбачається із контракту (строкового трудового договору) від 29.08.2019, строк його дії до 03.09.2020. Наказ про звільнення позивача, відповідачем прийнято 19.08.2020 про звільнення позивача з 03.09.2020 на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України

Будь-яких доказів, що трудові відносини між позивачем та відповідачем тривали поза межами контракту (котрий би був змінений, визнаний недійсним чи розірваним) суду не надано.

Згідно зі статтею 235 КЗпП України підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав. Тому поновлено на роботі може бути лише працівника, якого звільнено незаконно, з порушенням процедури звільнення чи за межами підстав, передбачених законом чи договором, або за відсутності підстав для звільнення.

Суд вважає, що позивачем не доведено підстав для поновлення на роботі. Оскільки на момент прийняття оспорюваного наказу про звільнення, дія контракту від 29.08.2019 завершувалася 03.09.2020, і за два місяці до вказаної дати жодна із сторін контракту не проявила бажання щодо продовження його дії, тим самим сторони не узгодили його продовження чи укладення на новий строк. Будь-яких інших доказів з даного приводу суду не надано, у зв`язку із чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Так як суд не вбачає підстав для поновлення позивача на роботі, оскільки твердження щодо незаконного звільнення не знайшли свого підтвердження в суді, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Зокрема, у судові витрати, понесені позивачем, суд відносить витрати по сплаті судового збору в розмірі 2522,40 грн.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, з урахуванням ч.ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 2, 10, 21, 23, 24, 32, 36 КЗпП України, ст. 16 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту», ст.ст. 20, 54 Закону України «Про освіту» 1991, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 79, 81, 141, 229, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: директор ліцею № 45 Львівської міської ради Карпій О. Д. про визнання недійсним контракту від 29.08.2019 укладеного між ОСОБА_1 та управлінням освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в частині строку дії контракту із 04 вересня 2019 року до 03 вересня 2020 року, про визнання укладеного контракту безстроковим трудовим договором, про визнання протиправним і скасування наказу про припинення трудового договору (контракту), про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , поштова адреса: АДРЕСА_2 , а/с10567 РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради: 079008, м. Львів, пл. Ринок, 9,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: директор ліцею № 45 Львівської міської ради Карпій Оксана Дмитрівна, (м.Львів, вул. Освицька, 9/47), РНОКПП - НОМЕР_3

Повне судове рішення буде виггтовлено впродовж п`яти днів.

Суддя Сабара Л.В.