ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2741/20 Номер провадження 22-ц/814/1494/21Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 25 листопада 2020 року (час ухвалення судового рішення з 17:05:47 год. до 18:13:14 год., дата виготовлення повного тексту рішення - 04 грудня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки оплати лікарняних листків, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, після неодноразових уточнень позовних вимог, остаточно просив стягнути з АТ «Полтаваобленерго» на його користь 92 744 грн 90 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та 80 000 грн. моральної шкоди.

Заявлені вимоги мотивував тим, що наказом АТ «Полтаваобленерго» від 01 листопада 2019 року № 824-к був звільнений з посади директора з правової роботи даного товариства. У день звільнення він перебував на лікарняному в зв`язку зі складною хворобою - інсультом. На час звільнення відповідач повністю не розрахувався з позивачем. AT «Полтаваобленерго» після звільнення йому виплатило заробітну плату у виді оплати лікарняних листків за період до 12 грудня 2019 року. Остаточна виплата була вчинена 14 липня 2020 року. Період відшкодування почався з 13 грудня 2019 року і тривав до 14 липня 2020 року. Тому період, за який підлягає стягненню середній заробіток становить з 13 грудня 2019 року по 14 липня 2020 року - 145 робочих днів (12 днів у грудні 2019 p., 21 день у січні 2020 p., 20 днів у лютому 2020 p., 21 день у березні 2020 p., 21 день у квітні 2020 p., 19 днів у травні 2020 p., 21 день у червні 2020 року, 10 днів у липні 2020 року).

Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 92 105,28 грн., моральну шкоду у розмірі 1 000 грн., та 930,96 грн. судового збору.

Роз`яснено порядок оскарження заочного рішення (т.1 а.с.115, 117-121).

11.01.2021 року АТ «Полтаваобленерго» подано апеляційну скаргу на заочне рішення суду першої інстанції (т.1 а.с.128-133).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року повернуто АТ «Полтаваоблерго» апеляційну скаргу на заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 25 листопада 2020 року у зв`язку з порушенням порядку оскарження заочного рішення.(т.1 а.с.183).

15.02.2021 року АТ «Полтаваоблерго» подано заяву про перегляд заочного рішення (т.1 а.с.186-192).

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29 березня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «Полтаваобленерго» про перегляд заочного рішення суду від 25.11.2020 року (т.1 а.с.253-255).

В апеляційній скарзі на заочне рішення АТ «Полтаваобленерго», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги АТ «Полтаваобленерго» вказувало, що суд першої інстанції не розглянув заяву Товариства про розгляд справи у загальному позовному провадженні; не врахував вимоги ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якими врегульований порядок і строки обробки листів непрацездатності, прийняття рішень про призначення допомоги з тимчасової непрацездатності, порядок, строк нарахування і виплата допомоги з тимчасової непрацездатності за листками № 051997, №051998 і № 130004.

Звертається увага, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідач у встановлені законом строки здійснив обробку лікарняних листів із заповненням усіх розділів, оформив відповідні рішення, подав заяви до фонду і після отримання копій здійснив виплати позивачу, у зв`язку з чим є хибним висновок суду про затримку усіх належних позивачу виплат при звільненні.

У відзиві ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, стверджуючи про необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Звертається увага, що упродовж розгляду справи судом першої інстанції відповідач усунувся від участі у вирішенні спору, ігнорував вимоги суду про надання доказів, а тепер долучає до апеляційної скарги нові докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, без пояснень про існування поважних причин неможливості вчинення такої процесуальної дії у суді першої інстанції.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги і долучені до неї нові докази, ОСОБА_1 стверджує про те, що відповідач намагається ввести в оману суд апеляційної інстанції.

Є надуманими доводи скарги про порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, оскільки 18 червня 2020 року у відповідності до вимог цивільного процесуального закону суд протокольною ухвалою обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом АТ «Полтаваобленерго» №824-к від 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора з правової роботи АТ «Полтаваобленерго».

Згідно копій листів непрацездатності серії АДЦ №139614, серії АДЦ №139906, серії АДЦ №139994 ОСОБА_1 з 07 жовтня 2019 року по 12 грудня 2020 року безперервно перебував на лікарняному (а.с.4,5,6).

Незважаючи на неодноразові звернення позивача щодо проведення з ним розрахунку і виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, виплата допомоги проведена була не в повному обсязі.

Як вбачається з корінця нарахування та виплат підприємства у листопаді 2019 року, ОСОБА_1 нараховано: оклад та компенсацію за 11 місяців 2019 року, лікарняні з оплатою фонду соціального страхування за 07, 08, 09, 10 місяці 2019 року, лікарняні з оплатою підприємства за 07 місяць 2019 року. Утримано: профвнески за 11 місяць 2019 року, ПДФО за 07 та 11 місяці 2019 року, ПДФО з ФСС за 07, 08, 09, 10 місяці 2019 року, військовий збір за 07, 08, 11 місяці 2019 року, військовий збір (ФСС) за 07, 08, 09, 10 місяці 2019 року. Також залишився борг ФСС у розмірі 26 570, 01 грн. (т.1 а.с.13)

Згідно протоколу № 5/2 засідання комісії із соціального страхування АТ «Полтаваобленерго» від 29 травня 2020 року про призначення допомоги у зв`язку з непрацездатністю розглядались лікарняні листи, надані ОСОБА_1 серії АДЦ №051997, серії АДЦ №051998, за період непрацездатності з 07.10.2019 по 05.12.2019 рік (т.1 а.с.142).

Як вбачається з заяви - розрахунку до Фонду соціального страхування України на отримання коштів за листами непрацездатності ОСОБА_1 від 03.06.2020 року, підприємство надало до Фонду листи непрацездатності позивача для виплати за листами серії АДЦ №051997, серії АДЦ №051998 (т.1 а.с.143-147).

Як вбачається з заяви - розрахунку до Фонду соціального страхування України на отримання коштів за листами непрацездатності ОСОБА_1 від 30.06.2020 року, підприємство надало до Фонду лист непрацездатності позивача для виплати за листом серії АДЦ №139994 (т.1 а.с.180).

Згідно довідки АТ «Полтаваобленерго» № 12-82/12687 від 21.07.2020 року ОСОБА_1 за листопад 2019 року нарахована заробітна плата у розмірі 26 722, 90 грн. Середня заробітна плата на момент виплати грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні щорічних відпусток відповідно до наказу 862-к від 05.11.2019 року становить 340,64 грн. Крім того, у травні 2020 року проведено перерахунок середньої заробітної плати для виплати грошової компенсації ОСОБА_1 у відповідності з наказом 576-к від 25.05.2020 року у сумі 5154,17 грн. і розмір середньої заробітної плати склав 387,45 грн (т.1 а.с.71).

Відповідно довідки фінансового директора АТ «Полтаваобленерго», адресованої Октябрському районному суду м.Полтави, без дати, ОСОБА_1 проведено виплати в сумі 28 119,77грн., а саме:

- відповідно наказу 567-к від 25.05.2020р. нараховано 5 154,17 грн грошова компенсація за 4 дні невикористаної відпустки з урахуванням перерахунку середньоденного заробітку, після утримання податків сума компенсації в розмірі 4 097,57грн. виплачена 12.06.2020р. платіжним дорученням № 781154 від 12.06.2020р.;

- згідно листка непрацездатності АДЦ № 051997 з 07.10.2019р. по 05.11.2019р. за 25 календарних днів жовтня та 5 календарних днів листопада 2019р. нараховано допомогу по тимчасовій непрацездатності в розмірі 13 564,20 грн., після утримання податків сума цієї допомоги в розмірі 10 919,18 грн виплачена 03.07.2020р. платіжним дорученням № 784545 від 03.07.2020р.;

- згідно листка непрацездатності АДЦ № 051998 з 06.11.2019р. по 05.12.2019р. за 25 календарних днів листопада та 5 календарних днів грудня 2019 р. нараховано допомогу по тимчасовій непрацездатності в розмірі 13 564,20 грн, після утримання податків сума цієї допомоги в розмірі 10 919,18 грн виплачена 03.07.2020р. платіжним дорученням № 784545 від 03.07.2020р.;

- згідно листка непрацездатності АДЦ № 139994 з 06.12.2019р. по 12.12.2019р. за 6 календарних днів грудня 2019р. нараховано допомогу по тимчасовій непрацездатності в розмірі 2 712,84грн, після утримання податків сума цієї допомоги 2 183,84грн. виплачена 14.07.2020р. платіжним дорученням № 787098 від 14.07.2020р.

Перерахування здійснювались на рахунок ОСОБА_1 в АТ «ПриватБанк» ІВАN НОМЕР_1 (т.1 а.с.98,101).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд першої інстанції виходив з того, що роботодавець не виконав вимоги статті 116 КЗпП України, а тому до відповідача слід застосувати наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України у формі стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції врахував обсяг порушення трудових прав позивача, характер і тривалість моральних страждань та відповідно до вимог розумності та справедливості визначив розмір компенсації у сумі 1 000 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно ч.1 та 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно ч.4 та 5 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Спірні правовідносини врегульовані нормами трудового законодавства, а також нормами законодавства із соціального забезпечення працівників у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності працівників.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум (стаття 116 КЗпП України).

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до частини першої статті 4 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно із частиною першою статті 19 статті 4 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

Частиною другою статті 22 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною третьою статті 30 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою-підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Відповідно до положень частини першої статті 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2020 року (справа №591/1079/19) у спорі з аналогічними правовідносинами викладені такі правові висновки.

«У статті 116 КЗпП України йдеться про виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, що не обмежується лише заробітною платою, а включає в себе також інші нарахування, у тому числі й допомогу у зв`язку із тимчасовою втратою працездатністю за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності.

Враховуючи те, що оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності здійснюється за рахунок коштів роботодавця, тому такі кошти відносяться до виплат, які належать працівнику при звільненні та у разі несплати яких настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних відносинах зроблений Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 404/3447/17.

На виконання статті 30 Закону № 1105-XIV постановою від 19 липня 2018 року правлінням Фонду затверджено Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Приписами вказаного положення передбачено, що до повноважень комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства належить прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності) і передачу його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо.

Таким чином, оплата допомоги у зв`язку із тимчасовою втратою працездатністю за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності проводиться роботодавцем на підставі відповідного рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства, а тому до прийняття такого рішення роботодавець не може виплатити працівнику суму допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності.»

З урахуванням наведеного відповідальність роботодавця за ст.117 КЗпП України настає у разі затримки виплати працівникові допомоги у зв`язку із тимчасовою втратою працездатністю за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності на підставі відповідного рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства.

Зі змісту позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог вбачається, що позивач вимагає стягнути з відповідача кошти за затримку виплат по лікарняним листкам від 07 жовтня 2019 року, 05 листопада 2019 року і від 06 грудня 2019 року.

Як вбачається зі змісту світлокопії листок непрацездатності серії АДЦ №139614 від 07 жовтня 2019 року, він є продовженням листка №249886 АДЦ (т.1 а.с.5), аналогічно листок непрацездатності серії АДЦ №139906 від 05 листопада 2019 року є продовженням листка №139614 АДЦ (т.1 а.с.6), а листок непрацездатності серії АДЦ № 139994 від 06 грудня 2019 року є продовженням листка № 139906 АДЦ (т.1 а.с.4).

Тобто подані позивачем роботодавцю листки непрацездатності не були первинними листками непрацездатності, що узгоджується із твердженням самого позивача про те, що він тривалий час з червня 2019 року хворів і перебував на лікарняному.

За таких обставин у роботодавця не виникло обов`язку оплачувати перші п`ять днів непрацездатності по кожному листку непрацездатності: від 07 жовтня, від 07 листопада і від 06 грудня 2019 року.

Інші обставини, на які посилається позивач, а саме навмисна втрата зазначених листків непрацездатності і, відповідно, несвоєчасне подання необхідних документів до органу Фонду соціального страхування України, не можуть бути підставою для застосування до відповідача санкцій, передбачених ст.117 КЗпП України.

З урахуванням встановленого апеляційний суд приходить до висновку, що заявлений позов не є обґрунтованим, у зв`язку з заочне рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалите нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 25 листопада 2020 року скасувати, ухваливши нове рішення по суті заявлених вимог.

ОСОБА_1 відмовити за недоведеністю у задоволенні позову до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про стягнення середнього заробітку за затримку оплати лікарняних, відшкодування моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 13 жовтяня 2021 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов