Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/180/21
номер провадження 2-о/215/28/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Коломійчук К.Ю.,
за участю:

представник заявника, яка

приймає участь в судовому

засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в режимі відеоконференціїцивільну справу № 215/180/21 за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України; Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в Україні, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в
У січні 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву обґрунтовує тим, що 17.08.1990р. між ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) та ОСОБА_5 було укладено шлюб.

В 2014 року ОСОБА_5 було прийнято рішення про необхідність приєднання до 5-го Окремого Батальйону Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор», з метою оборони території України від збройної агресії РФ в зоні проведення Антитерористичної операції на Сході України. 17.06.2015р. під час виконання бойового завдання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув.
01.06.2016р. Наказом №17 дск Керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України, ОСОБА_5 вважається залучений до проведення антитерористичної операції в Донецькій 72 Луганській областях з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях з 01.01.2015р. по 18.04.2015р.
01.10.2015 р. ОСОБА_5 посмертно був нагороджений нагрудним знаком "Гідність та Честь", 28.07.2015р. нагороджений нагрудним знаком «За оборону Донецького Аеропорту» та Указом Президента України № 7/2018 від 17 січня 2018 року, "за особисту мужність і самовіддані виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі", посмертно нагороджений орденом «За мужність» III ступеня.
Вважає, що внаслідок військової агресії РФ проти України на території Донецької області було порушено невід`ємне право на життя чоловіка ОСОБА_2 , передбачене статтею 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
Встановити факт загибелі ОСОБА_5 при виконанні обов`язку військової служби 17.06.2015р. в с. Водяне, Ясинуватського району, Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, їй необхідно для визначення статусу ОСОБА_5 , як жертви міжнародного збройного конфлікту та виникнення права на справедливу компенсацію з боку РФ, як держави агресора.

Ухвалою суду від 01.02.2021р. прийнято справу до провадження суддею Дудіковим А.В., визначено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження, призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник заявника, підтримала заяву, з підстав та доводів наведених в ній, просила суд заяву задовольнити в повному обсязі.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Клопотань не надходило.
Вислухавши представника заявника, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17 серпня 1990 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб Тернівським районним відділом ЗАГС м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 17 серпня 1990 року зроблено запис за №571. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 (а.с. 18).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Піскивської сільської ради Ясинуватського району Донецької області № 105 від 07.02.2015р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 02.08.2014р. по 07.02.2015р. приймав участь у бойових діях по визволенню України від сепаратистів та російських регулярних військ у складі Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор» та території с. Піски Ясинуватського району Донецької області та Донецького літовища (а.с. 19).

Згідно довідки т.в.о. начальника штабу 5-го ОБ ДУК «Правий Сектор» №753 від 07.02.2015р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебував в зоні АТО з 09.08.2014р. по 07.02.2015р. в складі 5-го окремого батальйону Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор» (а.с. 20).

Відповідно до довідки командира Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор» Стемпіцького А.Л. №504 від 21.11.2020р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий проживав за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно з 09.08.2014р. до 17.06.2015р. брав безпосередню участь у проведенні Антитерористичної операції на сході України у складі 5-го окремого батальйону Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор», захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України без фінансового забезпечення. Загинув у зоні бойових дій 17.06.2015р. від кулі снайпера в районі шахти «Бутівка» поблизу Донецька (а.с.21).

Наказом першого заступника Голови Служби керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 01.06.2016р. № 17 дек, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 січня по 18 квітня 2015 року був залучений до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях (а.с.22).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20.06.2015р. Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 27).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 19.06.2015р. № 651/816 та довідки про причину смерті від 20.06.2015р., виданими комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті - с. Водяне, Ясинуватського району Донецької області в зоні АТО, причина смерті - розтрощення черепу. Ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної та іншої зброї (а.с. 23, 24).

Відповідно до довідки заступника начальника штабу 5-го ОБ ДУК «Правий Сектор» № 1390 від 19.06.2015р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживав за адресою: АДРЕСА_1 , брав участь у бойових діях в зоні проведення АТО у складі 5-го Окремого Батальйону Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор». Загинув 17.06.2015р. під час виконання бойового завдання (а.с.25).

01.07.2015р. ОСОБА_2 було сповіщено про те, що її чоловік, боєць 5-го окремого батальйону Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор» Дощенко Г.Л., 1965 р.н. загинув 17.06.2015р. в бою за волю та Незалежність України смертю хоробрих в зоні дії Антитерористичної операції (а.с. 26).

Відповідно до витягу із наказу командира повітряного командування «Центр» - заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 28.07.2015р. № 108, солдата ОСОБА_5 за проявлену особисту мужність, стійкість та рішучість виявлені при виконанні військового обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя під час захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України у ході проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (посмертно) нагороджено нагрудним знаком «За оборону Донецького аеропорту» (а.с.28-30, 35).

01.10.2015 р. ОСОБА_5 нагороджений нагрудним знаком «Гідність та честь» (а.с.32).

Указом Президента України № 7/2018 від 17.01.2018р. ОСОБА_5 за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі, нагороджений орденом «За мужність» III ступеняпосмертно (а.с. 34).

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Верховна Рада України 15 квітня 2014 року прийняла Закон «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», відповідно до статті 2 якого, ним визначається статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII було затверджено Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, у якому, зокрема, зазначено, що Верховна Рада України визнає Російську Федерацію державою - агресором та закликає міжнародних партнерів України визнати Російську Федерацію державою-агресором.

Верховна Рада України Постановою від 21 квітня 2015 року № 337- VIII схвалила текст Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», у абзаці першому пункту 1 якої констатовано, що збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року. У вказаній Заяві Парламенту України також вказано, що і фактично, і юридично збройна агресія Російської Федерації проти України триватиме до повного відведення з території України всіх підрозділів Збройних Сил Російської Федерації, включно з підтримуваними нею найманцями, та повного відновлення територіальної цілісності України.

Президент України своїм Указом від 24 вересня 2015 року № 555 ввів у дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02 вересня 2015 року «Про нову редакцію Воєнної доктрини України» та затвердив Воєнну доктрину України, якою визнано та зафіксовано факт збройної агресії Російської Федерації проти України.

Отже факт збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з частиною третьою статті 82 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 8 частини першої, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року в справі № 695/867/17 (провадження № 61-9917св18) міститься висновок про те, що «у судовому порядку встановлюються лише такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, і в судовому порядку встановлення юридичних фактів можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Особа звернувся до суду в порядку окремого провадження з метою встановлення факту його поранення на території Донецької області при виконанні обов`язку військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, тобто факту, що має юридичне значення, у порядку, передбаченому статтею 315 ЦПК України. Однак зі змісту поданої заявником заяви вбачається, що у визначеному законом (позасудовому) порядку вже встановлено факт його перебування в момент поранення у зоні проведення бойових дій на сході України; встановлено, що нещасний випадок з ним трапився у зв`язку з виконанням службово-бойового завдання в зоні проведення бойових дій; військово-лікарською комісією встановлено, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби; встановлено діагноз: контузія, пов`язана з отриманою 18 лютого 2015 року травмою, а саме вогнепальним пораненням сідничної ділянки зліва з подвійним вогнепальним переломом сідничної кістки в області гілок вертлюжної западини з незначним зміщенням уламків та з помірним порушенням функції першого тазостегнового суглоба; внаслідок отримання травми в зоні проведення бойових дій заявник набув статусу особи з інвалідністю ІІ групи».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 має відповідні належні докази того, що її чоловік загинув 17 червня 2015 року під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення, а саме: лікарське свідоцтво про смерть від 19 червня 2015 року № 651/816, де причиною смерті ОСОБА_5 зазначено «розтрощення черепу. Ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної та іншої звичайної зброї»; довідку про причину смерті від 20.06.2015р. видану комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», в якій причиною смерті ОСОБА_5 вказано «розтрощення черепу. Ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної та іншої зброї. В зоні АТО»; повідомлення т.в.о військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що ОСОБА_5 , 1965р.н., боєць 5-го окремого батальйону Добровольчого Українського Корпусу «Правий Сектор», загинув 17.062015р. в бою за волю та Незалежність України смертю хоробрих в зоні дії Антитерористичної операції.

Факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановлено нормативно-правовими актами зокрема, Законом України від 18 січня 2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», а тому цей факт установленню в судовому порядку не потребує. Аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) та від 19 лютого 2020 року у справі № 210/4458/15-ц (провадження № 14-354цс19).
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що юридичний факт, про встановлення якого просить ОСОБА_2 (наявність збройної агресії проти України зі сторони Російської Федерації), є загальновідомим та встановленим у порядку окремого провадження бути не може. Факт смерті чоловіка ОСОБА_2 , її причини, обставини, місце настання підтверджені відповідними належними і допустимими доказами і встановленню в судовому порядку не підлягає.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року по справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20) зроблено висновок, що «приписи «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати. […] Право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою».
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити.
Керуючись ст.ст.255-256, 259-260, 353 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в
Провадження у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України; Російська Федерація в особі Посольства Російської Федерації в Україні, про встановлення факту, що має юридичне значення, - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до або через відповідні суди, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.
Повний текст ухвали складено 30 липня 2021 року.

Суддя: