Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05.10.2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бедьо В.І.

за участю секретаря судових засідань Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Литвин С.Й. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Литвин С.Й звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищезазначеною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 01.02.2018 року ОСОБА_1 перебуває у шлюбу з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії № НОМЕР_1 від 01.02.20218 року. В подружжя дітей немає.

За час перебування у шлюбі подружжям за кошти позивача придбано автомобіль марки BMW моделі 318D 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_3 , який був зареєстрований за дружиною.

Вказує, що оскільки вказаний транспортний засіб придбаний за час перебування у шлюбі, відповідно належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Позивач ставить вимоги про здійснення поділу автомобіля марки BMW моделі 318D 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_3 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, присудивши право власності на автомобіль ОСОБА_1 та компенсацію у розмірі половини вартості автомобіля ОСОБА_2 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27.09.2019 року задоволено заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, вжито заходи забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом накладення арешту на автомобіль марки «BMW» моделі 318D 2011 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) : НОМЕР_3 ), що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 так ОСОБА_5 до закінчення розгляду справи судом.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 30.10.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2020 року залучено до участі у справі за позовом адвоката Литвин С.Й. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 АДРЕСА_1 .

21.04.2020 року представник позивача подав до суду заяву про зміну предмету позову, зокрема ставить наступні вимоги у позові: здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ вартості, відчуженого на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу 2142/2019/1685074 від 24.09.2019 року спільного автомобіля BMW» моделі 318D 2011 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) : НОМЕР_3 ) в сумі 192 923, 00 грн. та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, підтримали вимоги позову та просили задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечили.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися повторно, хоч були своєчасно та належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Суд констатує, що дана цивільна справа перебуває на розгляді в суді, починаючи з 20.09.2019 року і багаторазово відкладалась за клопотанням сторони відповідача.

Своїм правом на подання відзиву сторона відповідача не скористалась. Разом з тим судом встановлено, що свою правову позицію по суті спору представник відповідача ОСОБА_6 висловила у письмовому клопотанні від 02.04.2020 року. Так, сторона відповідача повідомляє, що спірний автомобіль відчужений, тому поділеним в натурі бути не може. ОСОБА_2 погоджується виплатити позивачу вартість Ѕ частини вказаного транспортного засобу.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Разом з тим в матеріалах справи є його заява від 25.03.2020 року, в якій він просить відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що спірний автомобіль станом на дату виникнення спору між позивачем та відповідачем перестав мати статус спільної сумісної власності подружжя у зв`язку його відчуженням, а тому не може бути поділений в натурі(лише у вигляді грошового еквіваленту). Так, третя особа вказує на те, що на даний момент спірного автомобіля з номером р.н.з. НОМЕР_2 вже не існує, оскільки він зареєстрував право власності на своє ім`я, одержав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на підставі якого спірний автомобіль отримав р.н.з. НОМЕР_4 .

З огляду на те, що сторонами по справі висловлено свою правову позицію по суті спору та додано всі докази по справи, суд вважає за можливе розглянути позов без участі сторін на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зміст позовної заяви, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно із свідоцтвом про одруження, виданим Виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 01.02.2018 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за актовим записом №13, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_5 .

Зі змісту позову слідує, що діти від шлюбу відсутні.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 25.09.2018 року за ОСОБА_2 було зареєстровано транспортний засіб - автомобіль марки BMW моделі 318D 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_3 .

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ч. 5 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.09.2019 року за № 2142/2019/1685074 ОСОБА_7 придбала в ОСОБА_2 транспортний засіб: «BMW» моделі 318D 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_3 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 02.10.2019 року за № 4641/2019/1699257 ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_7 транспортний засіб: «BMW» моделі 318D 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_3 .

Позивач ОСОБА_1 зазначає у позові, що оскільки транспортний засіб був придбаний в період шлюбу, відповідно належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

З цих підстав просить суд здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ вартості, відчуженого на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу 2142/2019/1685074 від 24.09.2019 року спільного автомобіля BMW» моделі 318D 2011 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) : НОМЕР_3 ) в сумі 192 923, 00 грн.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в судовому порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст.41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

З огляду на вказану норму закону та з врахуванням тієї обставини, що стороною відповідача не надано належних доказів на спростування вказаних вище обставин, суд вважає підставними та обґрунтованими доводи позову стосовно статусу спірного транспортного засобу як спільного майна подружжя ОСОБА_8 .

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Враховуючи те, що у шлюбу дітей немає, суд не вбачає правових підстав для відступлення від засади рівності часток при поділі майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передбачено статтею 65 СК України.

Відповідно до частини другої статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною четвертою статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У відповідності до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном.

Отже, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частку вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.

Частина перша статті 369 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Враховуючи, що сторонам по справі не вдалось врегулювати питання спільного користування спірним транспортним засобом, натомість відповідачка без дозволу позивача продала автомобіль, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 має право на одержання від ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості його частки.

При встановленні матеріальної компенсації за частину спільного сумісного майна автомобіля суд виходить із вартості транспортного засобу, встановленого Договором купівлі-продажу 2142/2019/1685074 від 24.09.2018 року, згідно якого ОСОБА_2 продала ОСОБА_7 автомобіль BMW» моделі 318D 2011 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) : НОМЕР_3 ) за ціною 385 846 грн.

Таким чином кожному з подружжя фактично належатиме по 192 923 грн. із вартості вказаного спільного майна.

Виходячи із вказаних сум, суд встановлює компенсацію позивачу ОСОБА_1 за частку у спільному майні подружжя у розмірі 192 923 грн., яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та такі , що підлягають до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 2315.00 гривень.

Керуючись статтями 321, 328 ЦК України, ст. 60, 70 СК, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 223, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Литвин С.Й. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ вартості, відчуженого на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу 2142/2019/1685074 від 24.09.2019 року спільного автомобіля BMW» моделі 318D 2011 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) : НОМЕР_3 ) в сумі 192 923, 00 грн. та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати 2315.00 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_9 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 15.10.2021 року.

Суддя Ужгородського В.І. Бедьо

міськрайонного суду