Справа № 456/1137/21
Провадження № 2/456/734/2021
УХВАЛА

Іменем України

03 серпня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Стрийська міська рада Львівської області про усунення перешкод в користуванні дорогою загального користування та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Стрийська міська рада Львівської області про усунення перешкод в користуванні майном,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 03.08.2021 року за вх.. №14856 подав до суду заяву про відвід головуючого по справі судді Саса С.С., покликаючись на те, що суддя Сас С.С. є упередженим відносно нього та діє в інтересах третіх осіб та ухвалює незаконні рішення необхідні відповідачу ОСОБА_2 . Підтвердженням цього є факт винесення незаконної ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.08.2020 року у справі №456/43/18 за його позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання приведення водяної колонки у попередній робочий стан, де вказаною ухвалою його позовну заяву залишено без розгляду. Постановою Львівського апеляційного суду від 12.11.2020 року його апеляційну скаргу задоволено та ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.08.2020 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім цього, 05.07.2021 року суддею Сас С.С. винесено ухвалу про об`єднання зустрічного позову ОСОБА_2 по справі №456/1137/21 за його позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні дорогою загального користування шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести самовільно збудовані забудови за адресою: АДРЕСА_1 .

У своїй ухвалі від 05.07.2021 року суддя не вказав терміну для надання відзиву на зустрічний позов ОСОБА_2 , однак згідно вимог ЦПК України, відзив на позов надається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання такої ухвали, тому він подав заперечення на зустрічний позов.

При прийнятті та об`єднанні зустрічного позову з первинним суддя Сас С.С. порушив вимоги ст. 193 ЦПК України, оскільки після закінчення терміну на подання відзиву прийняв зустрічний позов ОСОБА_2 і об`єднав в одне провадження.

Такі дії судді Caca С.С. суперечать вимогам ЦПК України, а тому вважає, що подальше слухання цивільної справи суддею Сас С.С. в якості головуючого є неможливим.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд заяви про відвід судді Саса С.С. без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні просять відмовити в задоволенні заяви про відвід головуючого судді Саса С.С. за безпідставністю.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що підстав для задоволення заявленого відводу немає, мотиви відводу є надуманими і такими, що не можуть слугувати підставою для задоволення заяви про відвід, виходячи з наступного.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України, ст.ст. 3, 10 ЦПК України, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді даної заяви.

Право на розгляд справи незалежним та неупередженим судом, встановленим законом, закріплене як на конституційному, так і галузевому рівнях. Так, ч. 1 ст. 124 Конституції встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Конституційний Суд України в резолютивній частині свого Рішення від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) зазначив, що незалежність суддів є невід`ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Недоторканність суддів один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Положення ч. 2 ст. 126 Конституції України «вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється» треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв`язку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Таким чином, будь-яких обставин, які б викликали сумнів у безсторонності судді, немає.

Суд не вправі, за відсутності підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, задоволювати необгрунтовану, безпідставну заяву про відвід, оскільки наведене суперечитиме основним засадам цивільно-процесуального законодавства, вимогам, встановленим у Законі України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексі суддівської етики.

Суд констатує, що за час перебування справи у провадженні суду жодних підстав для заявлення самовідводу не було, сторона скористалася правом, наданим законом та подала заяву про відвід, однак така заява визнана судом безпідставною.

Додатково слід зазначити, що суддею Сас С.С. не постановлялася ухвала Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.08.2020 року у справі №456/43/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання приведення водяної колонки у попередній робочий стан, на яку в заяві про відвід покликається заявник ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Саса С.С..

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. С. Сас