КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 377/194/21 Головуючий у 1-й інст. - Малишенко Т.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листпопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 28 липня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ХАРКІВ -АВТО» до ОСОБА_1 - про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року Приватне акціонерне товариство «ХАРКІВ -АВТО» звернулось до Славутицького міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі вартості диску колісного на суму 47 875 грн 60 к., вартості робіт по заміні диску на суму 630 грн, вартості проведеного експертного авто-товарознавчого дослідження №21009 на суму 2 745 грн 79 к. та судові витрати у розмірі 2 270 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказують на те, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з позивачем та працював на посаді начальника дільниці відновлювального ремонту, проте своїми діями відповідач, під час виконання своїх посадових обов`язків, наніс прямі матеріальні збитки Приватному акціонерному товариству «ХАРКІВ-АВТО».

Зокрема вказують, що 26 жовтня 2020 року до позивача звернувся ОСОБА_3 для проведення відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz AMG Е 63 S 4МАТІК, а саме для виконання робіт по заміні покришки та балансування колеса.

26жовтня 2020 року ОСОБА_1 сформовано відповідний наряд - замовлення ЗНКН008230, та по акту прийому-передачі транспортного засобу № ЗНКН008230 від 26жовтня 2020року прийнято вказаний автомобіль. Відповідно до даного акту прийому-передачі в графі «1а Пошкодження ТЗ» зазначено пошкодження покришки заднього правого колеса та відмічено хрестиком заднє праве колесо автомобіля.

У цей же день 26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 під час встановлення даного автомобіля на підйомник для заміни покришки заднього правого колеса, здійснив пошкодження диска переднього лівого колеса автомобіля Mercedes-Benz AMG Е 63 S 4МАТІК.

Про даний факт пошкодження вищезгаданого транспортного засобу відповідачне доповів керівництву підприємства.

Згідно Акту виконаних робіт №ЗНКН008230 від 27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 намагався передати автомобіль клієнту з пошкодженим диском переднього лівого колеса. Однак, 27 жовтня 2020 року, клієнт, при отриманні автомобіля з сервісного обслуговування виявив відповідні пошкодження та звернувся з претензією до ПрАТ «ХАРКІВ-АВТО».

Позивачем проведено службове розслідування, внаслідок чого комісія дійшла висновку про те, що внаслідок порушення начальником дільниці відновлювального ремонту ОСОБА_1 виконання своїх посадових обов`язків, технології встановлення сервісного автомобіля на підйомник, здійснено пошкодження диску переднього лівого колеса автомобіля Mercedes-Benz AMG Е 63 S 4МАТІК. Будь-яких заперечень на акт вказаного службового розслідування ОСОБА_1 не надав.

В подальшому позивачем проведено заміну диска переднього лівого колеса автомобіля Mercedes-Benz AMGЕ 63 S 4МАТІК.

Добровільновідшкодувати шкоду ОСОБА_1 не погодився, тому позивач змушений був звернутись із даним позовом до суду.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 28 липня 2021 року позов Приватного акціонерного товариства «ХАРКІВ -АВТО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ХАРКІВ-АВТО» суму матеріальної шкоди у розмірі 48 505 грн 60 к.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ХАРКІВ-АВТО» судовий збір у розмірі 2 270 грн, вартість експертного дослідження у розмірі 2 745 грн 79 к., всього у сумі 5 015 грн 79 к.

Не погоджуючись з рішенням суду, 30 серпня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Славутицького міського суду Київської області від 28 липня 2021 року та ухвалити нове, яким відмовити Приватному акціонерному товариству «ХАРКІВ -АВТО» у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, що ОСОБА_3 при отриманні транспортного засобу з сервісного обслуговування виявив пошкодження колісного диску та 27 жовтня 2020 року звернувся до ПрАТ «ХАРКІВ-АВТО» з претензією.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 27 жовтня 2020 року ОСОБА_3 прийняв від позивача транспортний засіб Mercedes-Benz AMG Е 63 S 4МАТІС, державний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 без будь-яких зауважень щодо пошкодження колісного диску, що підтверджується підписаним ОСОБА_3 актом виконаних робіт від 27 жовтня 2020 року та актом прийому-передачі транспортного засобу від 26 жовтня 2020 - 27 жовтня 2020 року.

Вказує, що матеріали справи містять письмові докази, з яких вбачається що ОСОБА_3 виявив пошкодження колісного диску 28 жовтня 2020 року та звернувся до відповідача за допомогою для оформлення документів на страхове відшкодування.

Так, 28 жовтня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до ТДВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» із заявою про відшкодування страхового випадку та повідомив, що 28 жовтня 2020 року ОСОБА_3 виявлено пошкодження переднього лівого диску його автомобіля.

Вважає, що надана позивачем копія висновку за результатами службового розслідування містить суб`єктивні і суперечливі судження, припущення особи, яка склала такий висновок та доводить лише обставину складання висновку.

В свою чергу зауважує, що акт перевірки технічного стану транспортного засобу не складався та не підписувався 27 жовтня 2020 року, та міг бути складений після 23 листопада 2020 року. При цьому вказує, що акт перевірки технічного стану транспортного засобу не містить висновків щодо причин та часу виникнення пошкодження переднього лівого колісного диску транспортного засобу.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Вказують, що довільне трактування відповідачем доказів, які надані позивачем, повністю суперечить їх змісту, виходячи з наступного: в своїй позовній заяві і у відповіді на відзив позивач правдиво зазначив, що саме відповідачем 26 жовтня 2020 року сформовано відповідний наряд-замовлення ЗНКН0082Э0, та по акту прийому-передачі транспортного засобу (ТЗ) № ЗНКН008230 від 26 жовтня 2020 року ОСОБА_3 передав Автомобіль ОСОБА_1 , зазначене підтверджується пояснювальною запискою, яка написана особисто ОСОБА_1 09 листопада 2020 року на ім`я колишнього керівника ПРАТ « ХАРКІВ-АВТО» ОСОБА_4 , з якої вбачається, що «...26.10.20 клиент пригнал автомобиль НОМЕР_1 для проведения ремонта. Я принял автомобиль, открыл заказ-наряд и провел ремонт согласно перечня работ в наряде. После чего в этот же день я передал автомобиль на сервис Мерседес. 27 жовтня 2020 року закрыл документы по заказ-наряду и клиент подписал АВР...».

Як було зазначено в позовній заяві та встановлено під час розгляду судом першої інстанції, позивач, з метою збереження ділової репутації, враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку не відшкодовано збитки ПРАТ «ХАРКІВ- АВТО», ПРАТ «ХАРКІВ-АВТО» замовило і придбало у офіційного Дистриб`ютора ПРАТ «АВТОКАПІТАЛ» аналогічний колісний диск для автомобіля Mercedes-Benz AMG Е 63 S 4МАТІК, державний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 за ціною 47 875 грн 60 к. Копія акту виконаних робіт ЗНКН008666 від 18 листопада 2020 року, де зазначена вартість запасної частини диску колісного 9,5Jx20 в розмірі 47 875 грн 60 к.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано докази, які в судовому засіданні знайшли підтвердження, що між діями відповідача та наслідками які настали, є прямий причинно-слідчий зв`язок і відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_1 , повинен нести повну матеріальну відповідальність перед ПРАТ «ХАРКІВ-АВТО» в розмірі дійсної шкоди нанесеної підприємству, яка підтверджена висновком експертизи, що колісний диск А7X71 9,5Jх20ЕТ25» автомобіля Mercedes-Benz AMG Е 63 S 4МАТІК, р.н. НОМЕР_1 , відновленню не підлягає, нанесені збитки повинні рахуватись в розмірі прямих витрат підприємства понесених з купівлею та встановленням колісного диску на автомобіль Mercedes-Benz AMG Е 63 S 4МАТІК, р.н. НОМЕР_1 , в розмірі 48 505 грн 60 к.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що з 21 листопада 2006 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «ХАРКІВ-АВТО», яке знінило своє найменування на ПрАТ «ХАРКІВ-АВТО» (а.с. 10-40, том 1).

02 вересня 2019 року наказом по підприємству № 61/1 л від 12 вересня 2019 року ОСОБА_1 переведений на посаду начальника дільниці відновлювального ремонту (а.с. 41, том 1).

Цього ж дня, 02 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «ХАРКІВ-АВТО» укладено Договір №249 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 42, том 1).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії посадової інструкції начальника дільниці відновлювального ремонту, затвердженої Генеральним директором ПРАТ «ХАРКІВ-АВТО» 02 вересня 2019 року, ОСОБА_1 , відповідно до п.п. 2.1.2 постійно слідкує за ходом та повнотою проведення робіт працівниками дільниці; 2.1.3 несе відповідальність за роботу підлеглих, за ввірене йому обладнання та інструмент; 2.1.5 слідкує за суворим дотриманням підлеглими технологій ремонту, проводить контроль якості виконаних робіт та оформленням робочої документації згідно до «Процедури організації сервісного процесу на підприємствах корпорації» (а.с. 43-44, том 1).

Згідно п.2.16. даної посадової інструкції, в разі відсутності консультанта по роботі з клієнтами відновлювального сервісу, начальник дільниці відновлювального ремонту виконує його функції, а саме:

- приймає автомобілі клієнтів ПрАТ «Харків-Авто» та направляє їх до дільниці відновлювального ремонту.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За змістом ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоду завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоду завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоду завдано не при виконанні трудових обов`язків.

Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3, 4 статті 233 КЗпП України встановлено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора.

З роз`яснень, викладених у п. 3, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» вбачається, що суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

Згідно з Переліком посад і робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на зберігання, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений Постановою Держкомпраці і соціальних питань Ради Міністрів СРСР № 447/24 від 28 грудня 1977 року, з подальшими змінами і доповненнями і який є чинним.

При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

У пункті 11 цієї постанови Пленуму роз`яснено, що суди повинні мати на увазі, що відповідно до п. 5 ст. 134 КЗпП працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Звертаючись із даним позовом до суду позивач вказував, що під час виконання покладених на ОСОБА_1 посадових обов`язків ним спричено шкоду товариству.

Колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, 26 жовтня 2020 року до позивача звернувся ОСОБА_3 для проведення відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz AMG Е 63 S 4МАТІК, а саме для виконання робіт по заміні покришки та балансування колеса.

Згідно наряду - замовлення № ЗНКН008230 від 26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 прийняв вказаний автомобіль для проведення ремонтних робіт, а саме, як вказано в акті прийому-передачі в графі «1а Пошкодження ТЗ» : пошкодження покришки заднього правого колеса та відмічено хрестиком заднє праве колесо автомобіля (а.с. 45-46, том 1).

27 жовтня 2020 року ОСОБА_3 підписав акт виконаних робіт № ЗНКН008230 (а.с. 47 том 1).

При цьому, у графі зауваження та рекомендації замовнику щодо обслуговування /ремонту та експлуатації тз відсутня будь-яка претензія.

Навпаки, підпис ОСОБА_3 стоїть під текстом акту: З обсягом робіт згоден. Транспортний засіб (його складові), замінені (запасні частини і невикористані матеріали прийняв, претензій до строків виконання робіт, якості виконаних робіт та комплектності ТЗ не маю (а.с. 47 том 1).

Як вказує позивач, під час встановлення даного автомобіля на підйомник для заміни покришки заднього правого колеса, ОСОБА_1 здійснив пошкодження диска переднього лівого колеса автомобіля Mercedes-Benz AMG Е 63 S 4МАТІК.

При цьому позивач вказує, що подія сталась 26 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підтверджуючи неправомірність дій ОСОБА_1 позивачем надано відеозапис з регістратора.

Однак, колегія суддів не приймає до уваги даний доказ, як підтвердження вини ОСОБА_1 у пошкодженні колісного диску автомобіля Mercedes-Benz AMG Е 63 S 4МАТІК дн НОМЕР_1 , оскільки оглянувши вказаний відеоряд, колегія суддів не може встановити, що «сторонній звук» виник внаслідок пошкодження вищезгаданого транспортного засобу.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги наданий на підтвердження вини відповідача у завданні збитків позивачу висновок, затверджений В.О. генерального директора ПрАТ «ХАРКІВ-АВТО» Клименком В.В. від 18 листопада 2020 року, оскільки даний висновок не є висновком експерта, виконаним відповідно до вимог закону (а.с. 71-73, том 1).

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно акту виконаних робіт № ЗНКН008230 від 27 жовтня 2020 року, підписаного ОСОБА_3 , претензій щодо якості виконаних робіт не має. (а.с. 47, том 1).

Тому, колегія суддів вважає, що надана до матеріалів справи копія заперечень ОСОБА_3 , в якій останній вказує на пошкодження транспортного засобу, не є належним доказом у справі, оскільки не містить дати звернення до позивача, як і не містить дати отримання позивачем даної претензії, а саме її реєстрації, як вхідної кореспонденції. (а.с. 50, том 1).

Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку обов`язок доводити вину працівника покладено на роботодавця. В свою чергу докази надані на підтвердження вини працівника, не підтверджують причинно наслідковий зв`язок між діями працівника та отриманими механічними пошкодженнями колісного диску автомобіля Mercedes-Benz AMG Е 63 S 4МАТІК дн НОМЕР_1 .

Ухвалюючи рішення у даній справі суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення вимог ПрАТ «ХАРКІВ-АВТО».

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду ухвалено судом першої інстанції за неповно з`ясованих обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не в повному обсязі відповідають обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог ПрАТ «ХАРКІВ-АВТО» відмовити в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з положень ст.141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 405 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 28 липня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ХАРКІВ-АВТО» - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ХАРКІВ-АВТО» (, адреса місця знаходження: 62416 Харківська область, Харківський район, смт.Пісочин, вул.Надії, 15) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді