ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-1466/10 Номер провадження 22-ц/814/1886/21Головуючий у 1-й інстанції Соболєва В.А. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

26 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дорош А. І.

суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2010 року

у справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2010 року позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 668623,13 грн., у повернення судового збору 1700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн., а всього 670443,13 грн.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , направивши засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу до суду першої інстанції 08.07.2021 року.

У апеляційній скарзі скаржник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та зазначає, що особисто не мав можливості бути присутнім у судовому засіданні, оскільки не знав про подання заяви і розгляд справи судом. Документів від суду він не отримував. Про наявність спору і заборгованості він дізнався із документів, які надійшли із Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області в зв`язку з розглядом заяви про заміну сторони правонаступником від 19.04.2021 року, поданою до суду ТОВ «Фінансова компанія «Інвест». Копію рішення суду першої інстанції отримано його представником 02 червня 2021 року. Зазначає, що за адресою АДРЕСА_1 він не проживає з 2008 року, що підтверджується актом про встановлення фактичного місця проживання. Тому, вважає, що є підстави для визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження та їх поновлення.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набрав чинності 15 грудня 2017 року. Пунктом 13 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч.1ст. 294 ЦПК України (в редакції яка діяла на час розгляду справи) заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно ч.3 ст. 354 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 358 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Доступ до суду, як елемент права на справедливий судовий розгляд, не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд даної справи судом першої інстанції, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.70), а саме судового виклику у судове засідання, призначене на 01.02.2010 року. Згідно рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2010 року, що набрало законної сили, судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 просили справу розглянути у їх відсутність. Дане рішення в період з лютого 2010 року по липень 2021 року учасниками справи не оскаржувалось.

Крім того, колегією суддів враховано, що у 2010 році у провадженні суду апеляційної інстанції перебувала дана справа за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Ульянової Ю.А. на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.11.2010 року. Судову повістку про виклик отримав 13.12.2010 року саме ОСОБА_1 (а.с.134).

Згідно п. 6, 7 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989р. у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Згідно п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2010 року по справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя: А. І. Дорош

О. А. Лобов

В.М. Триголов