Справа 237/3396/21
Номер провадження 2-д/237/5/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.21 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Приходько В.А.,

при секретарі Бурховецькій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Лепельського району Витебської області від 03.03.2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про визначення місця мешкання неповнолітньої дитини, в частині стягнення державного мита з ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2021 року до Мар`їнського районного суду Донецької області надійшло клопотання ОСОБА_1 в якому вона просить визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Лепельського району Витебської області від 03.03.2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про визначення місця мешкання неповнолітньої дитини, в частині стягнення державного мита з ОСОБА_2 у розмірі 420,50 білоруських рублів.

Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року розгляд клопотання було призначено на 09.30 годину 11 жовтня 2021 року.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, подав до суду заяву про перенесення розгляду справи з підстав того, що його не відпускають з роботи, що не може бути розцінене судом у якості поважної причини неприбуття на виклик суду.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Як зазначено уст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Україна та Республіка Білорусь є учасниками Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року №240/94-ВР(далі - Мінська Конвенція).

Згідно з ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 вже скористалась своїм правом на визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, що знаходить своє вираження в тому, що ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 05 жовтня 2020 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Лепельського району Витебської області від 03.03.2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про визначення місця мешкання неповнолітньої дитини, в частині стягнення державного мита з ОСОБА_2 у розмірі 420,50 білоруських рублів.

В силу положень п. 8 ч. 2 ст. 468 ЦПК України якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 як такого, що вже фактично вирішене судом України та заявлені ініціатором клопотання вимоги вже були задоволені в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 462-470 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Лепельського району Витебської області від 03.03.2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про визначення місця мешкання неповнолітньої дитини, в частині стягнення державного мита з ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Мар`їнський районний суд Донецької області.

Суддя В.А. Приходько