Справа № 396/1302/20
Провадження № 2/396/27/21
РІШЕННЯ

Іменем України

02.11.2021 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Білухи О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Гольфіндера С.К.,

представника відповідача адвоката Репело О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, цивільну справу №396/1302/20 за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степ-Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до СТОВ «Степ-Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0029, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,5411га, яка розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. 17.10.2013 року позивач уклала з відповідачем договір оренди земельної ділянки строком на 49 років, який закінчується 15.11.2062 року, розмір орендної плати був погоджений в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі. З 2013 року і по теперішній час, позивач лише раз отримала орендну плату 07.02.2018 року, у розмірі 4675 гривень, 94 коп., у відповідності до договору оренди землі, хоча згідно відомостей з ДФС України відповідач подає звітність про те, що кожного року оренда плата з 2013 року і по теперішній час, сплачена своєчасно. Оскільки, в даний час, існує чимала заборгованість відповідача щодо сплати позивачу, - орендодавцю, орендної плати, вважає, що орендарем - відповідачем порушені умови договору оренди земельної ділянки від 17.10.2013 року, а саме пункти 9, 10, 11, 12, 13, 14. З цієї причини позивач має бажання розірвати даний договір в судовому порядку, так як досудове врегулювання спору не можливо. Позивач звернулась з заявою до відповідача про досудове врегулювання спору, однак відповіді не надав. Також вважає, що спірний договір оренди землі не містить форму договору зетверджену Постановою Кабінету Міністри України за № 220 від 03.03.2004 року зі змінами та доповненнями «Про затвердження типової форми договору оренди землі». Також тому, що волевиявлення позивача щодо істотної умови в частині терміну дії договору за погодженням сторін договору, складало 10 років. Про те, як вбачається з самого договору термін дії зазначається строком на сорок дев`ять років. Жодної додаткової угоди до вищезазначеного договору між сторонами не укладалось.

Ухвалою від 04.09.2020 року відкрито загальне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

29.09.2020 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Репело О.В. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до якого сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, в обгрунтування відзиву зазначив, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2019 року по справі №396/674/19 було вирішено спір між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Степ-Агро» щодо визнання недійсним та розірвання договору оренди земельної ділянки від 17.10.2013 року, що є предметом розгляду по даній справі. Вказаним судовим рішенням, яке не оскаржувалось сторонами та набрало законної сили, було відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог повністю. Рішенням встановлено, що відповідно до заяви від 18.10.201.3 року, посвідченої нотаріально Вторенко С.Г'. отримала від ОСОБА_2 орендну плату за спірним договором оренди земельної ділянки в сумі 56000,00 грн та цією заявою доручила ОСОБА_2 отримувати орендну плату від СТОВ «Степ-Агро» та в разі зняття мораторію на продаж землі, по першій вимозі ОСОБА_2 переоформити вказану земельну ділянку. Згідно видаткового касового ордеру від 18.10.2013 року про видачу коштів ОСОБА_3 отримала 56000.00 грн орендної плати за землю за 49 років по земельній ділянці № 81/ 5.54 га, та згідно видаткового касового ордеру від 07.02.2018 року про видачу коштів ОСОБА_3 отримала 4675.94 гри. орендної плати за землю за 2017 рік земельна ділянка № 81/5.54 га, згідно договору № 293.3771 від 17.10.2013 року. Крім цього, на підставі платіжного доручення № 1466 від 27.08.2020 року на користь ОСОБА_1 було здійснено плату за землю за 2020 рік згідно договору від 17.10.2013 року в розмірі 10 446,38 грн. Таким чином, відповідач вважає, що він належним чином виконує взяті на себе обов`язки щодо сплати орендної плати за договором від 17.10.2013 року. Крім того, зазначив, що типова форма договору оренди землі, на яку посилається позивач, носить лише рекомендаційний характер та покликана орієнтувати сторони правочину на можливий текст договору. Однак, ця типова форма договору не є обов`язковою та її недотримання немає жодних правових наслідків. Визначальним є лише відповідність форми і змісту договору положенням Закону України «Про оренду землі», про що зазначено у ст. 15 даного закону. Також просив врахувати суд, що у постанову КЦС ВС від 03.04.2019 по справі № 479/1049/16-ц (61-43242св18), в якій вказано, що факт відсутності волевиявлення позивача (орендодавця) на укладення оспорюваного договору оренди землі підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи, а таких клопотань стороною позивача заявлено не було. Крім того представник відповідача просив стягнути на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 02.02.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, додатково суду пояснила, що отримувала 56000,00 грн та 4600 грн, дійсно ці суми отримала, однак домовлялися, що договір укладатимуть на 10 років, а не на 49 як зазначено в договорі. Договору оренди вона не бачила, не читала, однак особисто підписала. Рафальську не знає. Вважає, що існує заборгованість по виплаті орендної плати з 2013 року по 2020 рік, однак яка сума заборгованості сказати не змогла. У 2020 році отримала орендну плату в розмірі 10446,38 грн. Вказала, що її ввели в оману замість укладеного договору на 10 років, уклали на 49 років.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказавши що існує заборгованість по виплаті орендної плати, була систематична несплата орендної плати, надав розрахунок, в основу брався звіт податкової звітності. Також вказав, що не дотримано типової форми договору оренди, оскільки укладено на 49 років, а необхідно було на 10 років, в разі погодження сторін мала підписатися додаткова угода.

Представник відповідача в судовому засідання заперечував щодо позову, просив відмивити в його задоволенні, вказав, що за підстав систематичної несплати орендної плати за участю тих самих сторін розглянутий позов ОСОБА_1 та в позові відмовлено, вважає, що рішенням суду від 08.10.2019 року встановлені обставини та систематичної несплати не виявлено. Відповідно до видаткових касових ордерів , позивач отримала 56000 грн та 4675 та ця сума вдвічі більша ніж повинна була отримати за договором оренди. Щодо недотримання типової форми укладеного договору, вважає, що вона має лише рекомендаційний характер, сторони підписали договір, договір зареєстрований відповідно до закону, всі істотні умови в договорі виконані. З підстави відсутнє волевиявлення позивача, яка хотіла укласти договір на 10 років, а не на 49 доказів стороною позивача не надано.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №:02:00:081 від 29.12.1999 року позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,54 га, яка розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с. 6-7).

17 жовтня 2013 року між позивачкою та СТОВ «Степ-Агро» був укладений договір оренди земельної ділянки, належної позивачці на праві приватної власності, площею 5,54 га., яка знаходяться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Згідно п. 8 договору, договір оренди укладається на строк 49 років, починаючи із терміну його державної реєстрації і закінчується 15 листопада 2062 року. Відповідно п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем при взаємній згоді сторін у грошовій формі. В бажання орендодавця орендну плату в натуральній або відробіковій формі, вона здійснюється за згодою сторін за цінами або розцінками, які діють на час розрахунку або надіння послуг. Розмір орендної плати становить 3% відсотки від нормативної грошової оцінки земель, яка складає 3875 гривень 64 копійки, переданих в оренду. Пунктом 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня щорічно. В прикінцевих положеннях договору зазначено, що цей договір набуває чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації у Реєстраційній службі Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с.8-9).

Судом встановлено, що вказаний Договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, інше речове право 17.10.2013 року за №2933771. Даний факт також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10-11).

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2019 року по справі №396/674/19 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степ-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним та розірвання договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0029, площею 5,5411 га, яка розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, укладеного між ОСОБА_1 та Сільськогосподарського товариством з обмеженою відповідальністю «Степ-Агро» (), який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, інше речове право 17.10.2013 року за №2933771 - відмовлено за необгрунтованістю позовних вимог. Рішення вступило в законну силу 02.01.2020 року.

В мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що позивачем не доведено належними, допустими та достатніми доказами фактів систематичної несплати СТОВ «Степ-Агро», як орендрарем, орендної плати починаючи з 2013 року ОСОБА_1 , оскільки вказані доводи спростовані наданими стороною відповідача доказами, а саме копіями видаткових касових ордерів відповідно до яких ОСОБА_2 в рахунок оренди належної позивачці земельної діляники виплатила ОСОБА_1 56000 грн, натомість, в рахунок даних коштів, отримала від останньої нотаріально посвідчений дозвіл та отримувала орендну плату від СТОВ «Степ-Агро».

Відповідно до заяви від 18.10.2013 року, посвідченої нотаріально Вторенко Світлана Георгіївна, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи добровільно, без будь-якого примусу, як фізичного так і психічного, з боку інших осіб, отримала від ОСОБА_2 орендну плату за земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, належну їй на підставі Державного акта серії КР №:02:00:081, площею 5,54 га виданого Глодоською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області 29.12.1999 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 81 в сумі 56000,00 (п`ятдесят шість тисяч) гривень і будь-яких матеріальних (фінансових) претензій я до ОСОБА_2 до 18 жовтня 2062 (вісімнадцятого жовтня дві тисячі п`ятдесят другого року) не матиму. Дозволяю ОСОБА_2 , до зняття мараторію на дію Закону України про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення, отримувати орендну плату від СТОВ «Степ-Агро», юридична адреса якого м.Новоукраїнка віл. Кірова, 76, Новоукраїнського району Кіровоградської області. В разі зняття мараторію на розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, по першій вимозі ОСОБА_2 переоформити вказану земельну ділянку на неї, або на вказану нею особу. Всі платежі, які виникнуть в процесі переоформлення вказаної земельної ділянки у приватну власність, сплачують сторони порівну. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М (а.с.115).

Звертаючись до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки, позивач посилався на те, що підставами розірвання договору оренди є: невідповідність форми спірного договору типовій формі договору оренди землі; відсутність у позивача волевиявлення на укладення договору строком на 49, оскільки позивач бажала укласти договір на 10 років; та наявна заборгованість по сплаті орендної плати.

Так, у ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч.1ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, мають безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки - підлягають виконанню.

За ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, визначено ч.1 ст.15 ЦК України.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні.

Вирішуючи питання про розірвання договору оренди землі, необхідно враховувати вимоги ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, тому суд має встановити, чи дійсно право орендодавця порушено та з`ясувати, у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до видаткового касового ордеру від 18.10.2013 року про видачу коштів, ОСОБА_3 отримала 56000,00 грн орендної плати за землю за 49 років по земельній ділянці №81/ 5.54 га (а.с.113), та згідно видаткового касового ордеру від 07.02.2018 року про видачу коштів ОСОБА_3 отримала 4675,94 грн орендної плати за землю за 2017 рік земельна ділянка №81 / 5.54 га, згідно договору №2933771 від 17.10.2013 року (а.с.114). Та відповідно до платіжного доручення від 27.08.2020 року СТОВ «Степ-Агро» перерахував ОСОБА_1 плату за землю за 2020 рік згідно з д №81/5,5411 га дог.№2933771 від 17.10.2013 в розмірі 10446,38 грн (а.с.38).

Судом встановлено, що договір оренди виконувався сторонами, відповідач сплачував орендну плату і позивач не заперечував проти її розміру протягом тривалого часу.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договорів, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

При цьому під час реєстрації договору оренди уповноважена посадова особа, яка проводить державну реєстрацію, перевіряє відповідність укладеного договору оренди землі, вимогам Закону України "Про оренду землі" та Типового договору оренди землі.

Судом встановлено, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки укладено у письмовій формі, він пройшов відповідну державну реєстрацію, позивач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення позивача, починаючи з 2013 року було спрямоване на укладання договору оренди з відповідачем, а тому між позивачем та відповідачем при укладенні договорів оренди землі погоджено істотні умови договору, у тому числі термін договору, який укладено на 49 років.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в постанові від 07 жовтня 2020року справа № 506/122/16(провадження № 61-4838 св 18).

Позивач всупереч вимог ст.ст.76,81 ЦПК України не надав докази порушення його прав в тому, що строк дії договору укладався на 10 років, а не на 49 років.

Так, під час підписання договору, сторони договору дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. При цьому, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16 (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

При цьому будь-яких заперечень, щодо строку дії договору на 49 років, позивач не зазначила під час його підписання, власноручно підписавши даний договір і таким чином погодилася із строком дії договору оренди.

Разом з тим, ОСОБА_1 не позбавлена була можливості з 2013 року у разі необхідності укласти з відповідачем СТОВ «Степ-Агро» додаткові угоди з приводу уточнень або змін умов договору оренди землі.

Матеріали справи не містять доказів будь-яких звернень орендодавця ОСОБА_1 до СТОВ «Степ-Агро» щодо внесення змін до договору оренди землі з приводу розміру орендної плати, строку дії договору оренди.

Отже, підписуючи договір оренди, орендодавець - позивач погодилася на всі його умови, в тому числі на термін договору, який укладений на 49 років.

Спірний договір оренди земельної ділянки судом не визнавався недійсним.

Ст.15 Закону України «Про оренду землі» не передбачено, що істотною умовою є нетиповість форми укладеного договору у зв`язку чим він може бути розірваний.

Таким чином, Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України та Цивільним Кодексом України, не передбачено таку підставу для розірвання договору, що договір не містить форму договору затверджену Постановою Кабінету Міністрів України за №220 від 03.03.2004 зі змінами та доповненнями «Про затвердження типової форми договору оренди землі».

У статті 32 Закону передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Систематичність передбачає два та більше випадки несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди (постанова Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 904/23/18, постанови Верховного Суду України від 12.12.2012 у справі № 6-146цс12 та від 28.09.2016 у справі № 6-977цс16).

Сторона позивача у своєму позові послалася на підставу розірвання договору як систематична несплата орендної плати та подано розрахунок нарахування орендної плати позивачу ОСОБА_1 згідно договору оренди від 17.10.2013 року, відповідно до якого заборгованість, на думку сторони позивача, за орендною платою на час розгляду справи становить 21853,42 грн, однак суд не може погодитися з даним розрахунком та здійснює свій розрахунок.

Як вбачається з поданих відповідачем копій видаткового касового ордеру від 18.10.2013 року про видачу коштів ОСОБА_3 отримала 56000.00 грн. орендної плати за землю за 49 років по земельній ділянці №81/ 5.54 га (а.с.113), та згідно видаткового касового ордеру від 07.02.2018 року про видачу коштів ОСОБА_3 отримала 4675.94 грн орендної плати за землю за 2017 рік земельна ділянка №81 / 5.54 га, згідно договору №2933771 від 17.10.2013 року (а.с.114). Та відповідно до платіжного доручення від 27.08.2020 року СТОВ «Степ-Агро» перерахував ОСОБА_1 плату за землю за 2020 рік згідно з з.д. №81/5,5411 га дог.№2933771 від 17.10.2013 в розмірі 10446,38 грн (а.с.38).

Те, що позивач отримала орендну плату в розмірі 56000,00 грн за земельну ділянку № НОМЕР_1 , що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, належну їй на підставі Державного акта серії КР №:02:00:081, площею 5,54 га підтверджується також нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_1 від 18.10.2013 року та в судовому засіданні позивач не заперечувала, що дійсно отримала вказані кошти.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц(провадження № 61-11сво17) вказано, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».

Отже також на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від від 08.10.2019 року у цивільній справі №396/674/19, яке набрало законної сили 02.01.2020 року, було встановлено, що ОСОБА_1 отримала орендну плату за користування даною земельною ділянкою 56000,00 грн та 4675,94 грн, грошові кошти нею були отримані на підставі видаткового касового ордеру від 18.10.2013 року, нотаріально посвідченої заяви від 18.10.2013 року та видаткового касового ордеру від 07.02.2018. Вказаним рішенням також встановлено відсутність систематичної несплати орендної плати у СТОВ «Степ-Агро» перед ОСОБА_1 в період з 2013 року по 2019 рік та не підтверджено факту відсутності волевиявлення позивача в укладенні спірного договору (а.с.78-82).

Крім того, матеріали справи містять відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 , відповідно до яких в четвертому кварталі 2014 року ОСОБА_1 отримала кошти в сумі 3875,64 грн доходів за надання майна в лізинг; в 4 кварталі 2015 року отримала 5808,62 грн доходів за надання майна в лізинг; в 4 кварталі 2017 року отримала 5808,62 грн та в 4 кварталі 2018 року отримала 5808,62 грн (а.с.13).

Таким чином позивачем, отримано від СТОВ «Степ-Агро» в рахунок орендної плати за договором оренди за земельну ділянку №81/ 5,54 га в період з 2013 року по 2020 рік включно, коштів на загальну суму 71122,32 грн (56000,00 грн + 4675,94 грн +10446,38).

Оскільки згідно умов типового договору оренди землі, розмір орендної плати визначається з розрахунку 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка на момент укладення договору складала 129188 грн, тому розмір орендної плати без врахування індексації становить 3875,64 грн (129188 грн х 3%), як зазначено і у договорі оренди (п.9 Договору). Таким чином, за період дії договору з 2013 по 2020 роки включно загальний розмір непроіндексованої орендної плати відповідно до договору становить 31005,12 грн.

Однак враховуючи, що позивачем надано проіндексовану нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, яка передана у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0029, площею 5,5411 га, належної ОСОБА_1 в період з 2013 року по 2020 рік, суд її враховує, тому проіндексована нормативно-правова оцінка землі за 2013 рік становила 131609 грн (а.с.94) х 3% = 3948,27 грн (орендна плата за 2013 рік); проіндексована нормативно-правова оцінка землі за 2014 рік становила 131609 грн (а.с.93) х 3% = 3948,27 грн (орендна плата за 2014 рік); проіндексована нормативно-правова оцінка землі за 2015 рік становила 164388 грн (а.с.94) х 3% = 4931,64 грн (орендна плата за 2015 рік); проіндексована нормативно-правова оцінка землі за 2016 рік становила 197249 грн (а.с.91) х 3% = 5917,47 грн (орендна плата за 2016 рік); проіндексована нормативно-правова оцінка землі за 2017 рік становила 197249 грн (а.с.89) х 3% = 5917,47 грн (орендна плата за 2017 рік); проіндексована нормативно-правова оцінка землі за 2018 рік становила 197249 грн х 3% = 5917,47 грн (орендна плата за 2018 рік); проіндексована нормативно-правова оцінка землі за 2019 рік становила 216281,19 грн (а.с.88) х 3% = 6488,43 грн (орендна плата за 2019 рік); проіндексована нормативно-правова оцінка землі за 2020 рік становила 216281,19 грн (а.с.90) х 3% = 6488,43 грн (орендна плата за 2020 рік).

Таким чином, в період з 2013 року по 2020 рік включно, СТОВ «Степ-Агро» повинно було сплатити ОСОБА_1 з урахуванням індексації (п.10 Договору) орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 13.10.2013 року в загальній сумі 43557,45 грн (3948,27+3948,27+4931,64+5917,47+5917,47+5917,47+6488,43+6488,43).

А як вбачається з матеріалів справи орендної плати ОСОБА_1 сплачено в період з 2013 року по 2020 рік включно, на загальну суму 71122,32 грн (56000,00 грн + 4675,94 грн +10446,38), тому на даний час наявна переплата орендної плати за земельну ділянку та жодна заборгованість щодо сплати орендної плати відсутня. Тому посилання представника позивача щодо наявної заборгованості згідно розрахунку, судом не приймається.

Згідно до ст. 58 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформація щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже суд, дійшлов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження, що відповідачем по справі порушені права позивача стосовно сплати орендної плати відповідачем по спірному договору оренди, стосовно невідповідності типової форми договору через що договір підлягає розірванню, та щодо відсутності волевиявлення позивачки на укладення даного договору, а тому підстави для розірвання договору, відсутні.

В силу ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Представником відповідача - адвокатом Репело О.В. при подачі відзиву подано клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, однак в судовому засіданні 02.11.2021 року представником повідомлено суд та учасників розгляду, що він має намір подати нове клопотання про відшкодування правничої допомоги та докази, тому подане клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, судом залишається без розгляду.

Керуючись ст.ст. 13, 17, 21, 25, 27, 31-32 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 6 жовтня 1998 року, ст. ст. 203,204, 628, 629, 651, 762 ЦК України, ст.ст.,141 ЗК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степ-Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки кадастровий номер якої - :02:002:0029, загальною площею 5,5411 га, яка розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, укладеного між ОСОБА_1 та Сільськогосподарського товариством з обмеженою відповідальністю «Степ-Агро» (), який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, інше речове право 17.10.2013 року за №2933771 - відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03.11.2021 року.

Головуючий: А. А. Русіна