Провадження № 22-ц/812/1970/21 Суддя першої інстанції Квєтка І.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 листопада 2021 року м. Миколаїв Справа № 485/791/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України», Банк) на заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Квєтки І.А., в залі судового засідання в м. Снігурівка за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи позову мотивовані тим, що 11 січня 2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 203_094, відповідно до умов якого банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника надав останньому кредит в загальному розмірі 22 000 грн під 56 % річних строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 10 січня 2025 року на споживчі цілі.

У зв`язку з невиконанням умов договору у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед банком, яка станом на 25 травня 2021 року складає 21 523,26 грн, з яких: 17 966,63 грн сума заборгованості за основним боргом; 2 865,62 грн сума заборгованості за процентами; 130,19 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 34,69 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 435,60 грн інфляційні втрати від прострочення основного боргу; 90,53 грн інфляційні втрати від прострочення погашення процентів.

Посилаючись на викладене, АТ «Державний ощадний банк України» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 203_094 від 11 січня 2020 року в сумі 21 523,26 грн.

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Банк звернувся до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Між тим не дотримався визначеного частиною 4 статті 16 Закону України "Про споживче кредитування" та договором порядку дострокового повернення коштів, зокрема, не направив відповідачу письмову вимогу щодо повернення кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів, строк сплати яких не настав, що свідчило б про зміну терміну остаточного повернення кредиту в бік його зменшення, а тому не може бути покладено на відповідача тягар дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з рішенням суду АТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що виходячи з загальних засад цивільного судочинства та статті щодо свободи договору, суд першої інстанції не врахував, що сторони договору про надання споживчого кредиту погодили зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку із настанням відкладальних обставин відповідно до пункту 3.10.2 кредитного договору.

Відповідач 28 грудня 2020 року здійснив останній платіж в рахунок погашення основного боргу та нарахованих процентів за користування кредитними коштами. При цьому сплату нарахованих процентів ОСОБА_1 здійснено не в повному обсязі, внаслідок чого залишок простроченої заборгованості за процентами склав 451,73 грн. Після цього повернення отриманих кредитних коштів та сплата нарахованих процентів за користування кредитом позичальником взагалі не здійснювалися. Таким чином, 24 лютого 2021 року строк прострочення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором склав 58 календарних днів.

З 29 грудня 2020 року відповідач не виконує та не намагається виконати свого обов`язку повернення кредиту, сплати процентів та інших обов`язкових платежів.

У зв`язку із настанням відкладальних обставин, на підставі пункту 2.4.3 та пункту 3.10.2.2 кредитного договору, Банк з 25 лютого 2021 року припинив нарахування процентів за користування кредитом, а тому направлення вимоги про дострокове повернення коштів суперечило б попередній поведінці (припинення нарахування процентів після настання події, передбаченої пунктом 3.10.2.2 кредитного договору).

Очевидно, що дії відповідача, який отримав від Банку кредит в розмірі 22 000,00 грн, та погодився повернути кошти та сплатити проценти та інші обов`язкові платежі, а згодом не вчиняє дій по поверненню отриманих коштів суперечать його попередній поведінці (отриманню коштів та встановленню обов`язку їх повернути та сплатити проценти за користування коштами та інші обов`язкові платежі).

За таких обставин, з огляду на приписи частини 3 статті 212 ЦК України, умови договору та з урахуванням тих обставин, що відповідач погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, АТ «Державний ощадний банк України» вважає, що у відповідача існує обов`язок по поверненню отриманих грошових коштів та сплаті нарахованих процентів і тому суд першої інстанції безпідставно ухвалив рішення про відмову в їх стягненні.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, розірвання кредитного договору) належить виключно позивачеві.

Банком, з урахуванням настання відкладальних обставин, обрано спосіб судового захисту стягнення заборгованості. Тобто у даному випадку дострокове стягнення кредиту не є предметом позову.

Таким чином не можна погодитися й з висновком суду першої інстанції про залишення позову без задоволення з підстав недодержання порядку досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, встановленого частиною 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування».

Крім того, положення статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» не можуть обмежувати право на звернення до суду, а визначає обставини при яких кредитор має право на дострокове повернення усього кредиту.

Від інших учасників на час розгляду справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 січня 2020 року між АТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 203_094 (далі Договір) за умовами якого відповідач отримав кредит в загальному розмірі 22 000,00 грн, на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредитну на пізніше 10 січня 2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56 % річних в порядку та строки, визначені договором.

За умовами Договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 366,67 грн та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним, починаючи з лютого 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок.

Згідно з пунктами 4.3.1-4.3.4 Договору, позичальник зобов`язався належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов`язання. У строки, обумовлені цим договором повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. У випадку порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки.

Відповідно до пункту 3.9.1. Договору, Банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов передбачених договором, вимагати повернення суми кредиту та сплати процентів та інші нарахування у разі затримання сплати всіх нарахувань на один місяць.

Пунктом 3.9.2. Договору передбачено, що повернення кредиту та платежів, строк яких не настав, повинно бути проведено позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання такої вимоги від Банку. Сторони підтверджують, що термін повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів строк сплати яких не настав, що містяться у вимозі Банку, направленої позичальнику, є зміною терміну остаточного повернення кредиту. Сторони домовились, що такий строк починає відліковуватись з дати вручення позичальнику відправлення.

Пунктом 3.9.3 Договору про споживчий кредит визначено, що строк повернення кредиту є таким, що настав і позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних випадків: 3.9.3.2 - прострочення виконання зобов`язань позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів.

Пунктом 3.10. Договору визначено випадки зміни терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин.

Відповідно до пункту 3.10.1. Договору, сторони, керуючись статтями 212, 611 ЦК України, домовились про зміну умов зобов`язання за цим договором, а саме: зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням вказаних в пункті 3.10.2. договору обставин (порушення зобов`язання позичальника за цим договором) (відкладальні обставини), зокрема: прострочення виконання зобов`язань позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості на строк понад 58 календарних днів (підпункт 3.10.2.2. Договору).

За розрахунками Банку та за інформацією з виписки з банківського рахунку відповідача встановлено, що після 28 грудня 2020 року відповідач припинив вносити платежі, передбачені Договором на погашення кредитної заборгованості у зв`язку з чим виникла заборгованість перед банком, яка станом на 25 травня 2021 року складає 21 523,26 грн, з яких: 17 966,63 грн сума заборгованості за основним боргом; 2 865,62 грн сума заборгованості за процентами; 130,19 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 34,69 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 435,60 грн інфляційні втрати від прострочення основного боргу; 90,53 грн інфляційні втрати від прострочення погашення процентів.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правомірність договору, як правочину, презюмується. Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Виходячи з загальних умов, визначених статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання підлягає виконанню належними сторонам та у встановлений строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 стаття 1048 ЦК України).

Правовими наслідками порушення зобов`язання згідно з пунктами 2, 3, 4 частини 1 статті 611 ЦК України є зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до кредитного договору № 203_094 укладеного 11 січня 2020 року сторони в належній формі узгодили порядок, умови та строки виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 та правові наслідки порушення зобов`язання.

Так умовами Договору, а саме пунктом 3.9, передбачено дострокове повернення кредиту за ініціативою Банку, коли мають місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань та недотримання умов, передбачених цим договором. В цьому пункт зазначені випадки, коли кредитор має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та виписана процедура дострокового повернення отриманих в борг коштів, зокрема передбачено направлення Банком позичальнику письмової вимоги про повернення кредиту.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина 2 вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина 3 цієї статті).

Пунктом 3.10 Договору сторони передбачили зміну умов Договору що терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з відкладальними обставинами, де відповідними підпунктами перебачили обставини, за якими змінюються умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За приписами частини 1 статті 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

З аналізу зазначеної норми можна зробити висновок, що відкладальна обставина, це така обставина, щодо якої невідомо, настане вона чи ні. Тобто сторони на момент укладення правочину, щодо якого правові наслідки пов`язуються з настанням певної обставини, усвідомлюють можливість ненастання такої обставини.

Відповідно до пункту 3.10.2 Договору термін остаточного повернення кредиту за цим договором є таким, що настав з дати виникнення будь-якої з вказаних в цьому пункті договору відкладальних обставин, і позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом та інші визначені цим договором платежі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якої з наступних відкладальних обставин, зокрема, прострочення виконання зобов`язань позичальника за цим договором (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів.

Перевіривши розрахунок заборгованості позичальника за кредитним договором та виписку з особового рахунку колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами Банку, що відкладальна обставина за умовами кредитного договору настала, адже у період з 29 грудня 2020 року по 25 лютого 2021 року (понад 58 календарних днів) позичальник прострочив виконання зобов`язання за Договором щодо погашення заборгованості, за яких відкладальна обставина вважається такою, що настала. За такого ОСОБА_1 зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом та передбачені умовами договору платежі.

Крім того, боржник відповідно до приписів статті 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з наданими Банком розрахунками складової заборгованості за споживчим кредитом та сум боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних.

Оскільки зазначені розрахунки підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами, зокрема, випискою з рахунку, відкритого у Банку для обліку заборгованості позичальника за кредитним договором, яка була долучена позивачем до матеріалів позовної заяви. Будь-яких заперечень щодо позовних вимог Банку від відповідача до суду не надходило.

З огляду на зазначене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, внаслідок неправильного застосування вищевказаних норм матеріального права, дійшов помилкового висновку щодо правової природи умов договору, на які посилався позивач як підставу своїх позовних вимог та строку настання виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1, 2 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з позовом АТ «Державний ощадний банк України» сплатило судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то на користь Банку з відповідача ОСОБА_1 за подачу позову необхідно стягнути 2 270,00 грн судового збору.

За подачу апеляційної скарги АТ «Державний ощадний банк України» було сплачено судовий збір у розмірі 3 405,00 грн, які також підлягають стягненню на користь Банку з відповідача.

Отже, остаточно на користь АТ «Державний ощадний банк України» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 5 675,00 грн. (2 270,00 грн + 3 405,00 грн).

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення. Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» станом на 25 травня 2021 року заборгованість за договором про споживчий кредит № 203_094 укладеним 11 січня 2020 року у загальному розмірі 21 523 (двадцять одна тисяча п`ятсот двадцять три) грн 26 коп., з яких: 17 966,63 грн заборгованість за основним боргом; 2 865,62 грн заборгованість за процентами; 130,19 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 34,69 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 435,60 грн інфляційні втрати від прострочення основного боргу; 90,53 грн інфляційні втрати від прострочення погашення процентів та 5 675 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 03 листопада 2021 року.