Справа № 265/4892/21
Провадження № 2/265/1265/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 жовтня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Вайновського А.М.,

за участю секретаря судового засідання Сагірової Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В

08 липня 2021 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання, останнього втратившим право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач, який є племіником, зареєстрований у помешканні, однак не проживає у ньому з 2001 року. Особистих речей в спірній квартирі відповідач не має, комунальні послуги не сплачує. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг, а також чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження нерухомістю. Просила усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, визнавши відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ухвали суду від 09 липня 2021 року справа розглядається у спрощеному позовному провадженні за участю сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, просила вирішувати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибув за невідомих причин, відзиву на позов чи будь-яких інших заяв по суті справи не надав.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в порядку заочного розгляду, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві особистої приватної власності належить ОСОБА_1 , на підставі договорі міни від 29 лютого 1996 року, зареєстрованого в БТІ за № 34748.

Згідно із довідкою з місця проживання виданою ТОВ «Жилье Гарант» від 14.06.2021, в квартира АДРЕСА_1 фактично мешкають: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_2 значиться зареєстрованим.

Згідно акту виданого ТОВ «Жилье Гарант» від 15.06.2021 ОСОБА_2 в квартира АДРЕСА_1 не мешкає з 2001 року, що підтверджується підписами сусідів.

Згідно інформація довідки, яка надійшли на запит суду від Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 19.08.2021 року ОСОБА_2 , значиться зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 21.03.2001 року по теперішній час.

Згідно заяв наданих сусідами позивача, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підтвердили, що племінник позивача ОСОБА_2 з 2004 року в квартирі АДРЕСА_1 , не проживає.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

Разом зі тим, відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно із положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач ОСОБА_2 , не прибувши у судове засідання та не надавши відзиву на пред`явлений позов, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності зв`язку із спірним жилим приміщенням, і тим самим не оспорює наведених обставин.

Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач понад встановлені законодавством строки у належному на праві власності позивачеві помешканні не проживає без поважних причин, а наявність його реєстрації чинить позивачеві об`єктивні перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженні власністю.

Відтак, суд вважає можливим постановити рішення про усунення позивачеві ОСОБА_1 перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, визнавши відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті.

У зв`язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивача звільнено від сплати судового збору, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача в сумі 908 грн.

На підставі п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 280, 281, 285 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні і розпорядженні власністю квартирою АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати з оплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судова влада України http://court.gov.ua/sud0538/.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2021 року.

Відомості про сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя _________________________________________