ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

03 листопада 2021 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 656/373/21

Номер провадження: 22-ц/819/1974/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Вейтас І.В., Ігнатенко П.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 19 серпня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Крисанової В.І., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У липні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою посилаючись на те, що 01.06.2018 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 19 000 грн. Відповідач особистим підписом підтвердила, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між нею та банком кредитний договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 14.06.2021 у неї виникла заборгованість в сумі 17 453,50 грн. Посилаючись на наведене, просили стягнути з відповідача на користь банку зазначену заборгованість та судові витрати.

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 19 серпня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором станом на 14.06.2021 у сумі 4 160,28 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а тому відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення відсотків, разом з тим,стягненню з відповідачки підлягають фактично отримані нею суми кредитних коштів.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства. Посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про невідповідність наданих позивачем доказів. Укладаючи договір, сторони у визначеній законом формі, погодили всі істотні умови договору. Крім того посилаються на те, що відповідачка була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків та прострочених відсотків, підписавши паспорт споживчого кредиту.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Встановлені судом обставини справи

01.06.2018 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого з 14.06.2018 є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого, ОСОБА_1 отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, де зазначено, що вона згодна з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді. Умови і правила надання банківських послуг, які ОСОБА_1 зобов`язалась виконувати та регулярно знайомитись зі змінами, розміщеними на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua (а.с.84).

21.09.2017 ОСОБА_1 отримала кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 09/21 (а.с.11).

На кредитній картці № НОМЕР_1 з терміном дії до 09/21 банк 11.06.2019 встановив відповідачу кредитний ліміт у сумі 15 000 грн, який був збільшений: 28.01.2020 до 19 000 грн, а 13.01.2021 - зменшений до 0,00 грн (а.с.10).

Із виписки про рух коштів на розрахунковому рахунку відповідача ОСОБА_1 станом на 14.06.2021, вбачається, що в період з 11.06.2019 року до 29.09.2020 року відповідачка користувалася кредитною карткою № НОМЕР_1 , а саме: знімала готівку, поповнювала мобільний телефон, здійснювала перекази, оплачувала придбання товарів (а.с.71-72)

З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 01.06.2018 вбачається, що станом на 14.06.2021 ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом в сумі 17 453,50 грн, із яких: 16 218,28 грн заборгованість за тілом кредиту, 1 235,22 грн заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.9 зв).

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач (боржник), за умовами укладеного між сторонами кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу (кредитору) фактично отримані ним суми кредитних коштів. При цьому суд дослідив надані Банком розрахунки заборгованості та за допомогою математичних дій визначив різницю між отриманими та повернутими боржником коштами. Визначена сума, яка становила 4160, 28 грн. була стягнута з відповідача на користь Банку.

Судом першої інстанції було зазначено, що оскільки умови договору приєднання встановлюються особою, яка надає послугу, в даному випадку - Банком, то вони повинні бути зрозумілі споживачу і доведені до його відома. У зв`язку з чим Банк має довести, що на час укладення договору діяли саме ці умови, а не інші. Споживач послуг до договору приєднання не може внести свої умови. Тому банк має підтвердити, що на час укладення кредитного договору діяли саме ті умови договору приєднання, з якими споживач був ознайомлений. Позивач обґрунтовує позовні вимоги розрахунком кредитної заборгованості за договором від 01.06.2018, витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витягом з Умов та правил надання банківських послуг, які вважає невід`ємними частинами кредитного договору, що містять права та обов`язки, відповідальність сторін, зокрема пільговий період користування коштами, розмір процентної ставки, розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, інші умови. Оскільки витяги з Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку, з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» відображають волевиявлення однієї сторони - банку, який має право вносити і вносив зміни в умови та правила споживчого кредитування, то до правовідносин, що виникли між сторонами, правила ч. 1 ст. 634 ЦК України не підлягають застосуванню, у зв`язку з тим, що витяги з Умов і правила надання банківських послуг в Приватбанку, а також Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовому виді, - не містять підпису відповідача та не підтверджують те, що саме цими Умовами і правилами надання банківських послуг в Приватбанку та Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» ознайомилася та погодилася відповідача і вони їй були зрозумілі. Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, розміщені на офіційному сайті банку Приватбанку www.privatbank.ua, які відповідач зобов`язався виконувати та знайомитися зі змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, встановлена на час укладання кредитного договору, їх не можна вважати складовою кредитного договору, укладеного між сторонами 01.06.2018 шляхом підписання анкети-заяви. За таких обставин суд вважав недоведеною визначену Банком суму заборгованості, яка містить в собі складові, що не були узгоджені сторонами під час підписання договору.

Разом з тим суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявний підписаний відповідачкою паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування (а. с. 14-15).

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції в порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не врахував те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема, процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.

Колегія суддів вважає, що підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання. Крім того, з виписки руху коштів за рахунком (а. с. 76-79) вбачається, що відповідачка отримала та використовувала кредитні кошти, далі неодноразово порушувала умови договору, бо не сплачувала обов`язкові платежі у встановлені строки, що і стало підставою для неодноразового списання відсотків у визначеному кредитним договором розмірі, що призвело до утворення заборгованості в сумі 17453, 50 грн.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З огляду на викладене, суд першої інстанції належним чином не дослідив надані банком докази видачі відповідачці кредиту, користування нею кредитними коштами, що доведено відповідними розрахунками, не врахував, що зазначені докази відповідачкою не спростовано, що є її, а не суду, процесуальним обов`язком, при тому, що відповідачка до суду не з`явилася і свої доводи не зазначила.

Оскільки відповідачкою не спростовано належними та допустимими доказами наявну заборгованість за кредитним договором перед позивачем у визначеному Банком розмірі, з врахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин у конкретній справі, колегія приходить до висновку про прийняття доводів апеляційної скарги та скасування рішення Іванівського районного суду від 19.08.2021 року в частині відмовлених позовних вимог та ухвалення нового рішення про задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України у випадку скасування або зміни судового рішення постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. (ч. 13 ст. 141 ЦПК України)

На підставі викладеного, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (100%), сплачені АТ КБ «ПриватБанк» в судах першої (2270 грн) та апеляційної інстанцій (3405 грн) суми судового збору підлягають стягненню з відповідачки в повному обсязі.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"задовольнити.

Заочне рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 19 серпня 2021 року в частині відмовлених позовних вимог скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"заборгованість за кредитним договором від 01.06.2018 року у розмірі 17 453,50грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" витрати по сплаті судового збору в сумі 5675 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді І.В. Вейтас

П.Я. Ігнатенко