Справа № 458/183/21 Головуючий у 1 інстанції: Кшик О.І.
Провадження № 22-ц/811/2667/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

розглянувши в м. Львові в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 11 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача в її користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття; змінити розмір аліментів, які стягувались та стягуватимуться з відповідача на суму, що є не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 01.08.2017 року по січень 2020 року включно.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Турківського районного суду Львівської області від 13.10.2015 року у справі №458/667/15-ц вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що розмір аліментів, які стягуються, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, є недостатнім для належного матеріального забезпечення доньки. Дитина навчається у школі, а тому потребує додаткових витрат на придбання канцелярських товарів та інших побутових речей, необхідних для навчання в школі. Крім того, вона несе значні витрати на придбання для дитини продуктів харчування, взуття, одягу. Відповідач офіційно не працює, але, як їй відомо, отримує значний неофіційний дохід. Враховуючи, що з часу присудження аліментів істотно зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, вважає позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував, що донька стала старшою, тому потребує значно більшого догляду та матеріальних видатків, пов`язаних з навчанням та розвитком. У зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також розміру доходу відповідача, вважає, що позов про збільшення розміру аліментів підлягав до задоволення.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, може бути змінений судом за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшенні здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.07.2013 року.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 16.07.2015 рок шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю відповідачкою ОСОБА_1 .

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 13.10.2015 року з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку, щомісячно, починаючи із 10.07.2015 року до повноліття дочки.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, наданих Самбірською ДПС Головного управління ДПС у Львівській області від 05.04.2021 року за №3014/АП/13-01-65-01-13 за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року інформація про доходи ОСОБА_3 відсутня.

ОСОБА_3 на обліку в Самбірському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває і допомоги по безробіттю не отримує, що підтверджується повідомленням Самбірського міськрайонного центру зайнятості від 13.04.2021 №03-751/21.

17.05.2017 року між відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 17.05.2017 року. У даному шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 29.09.2017 року.

Відповідно до копії наказу (витягу з наказу) Чукв`янської сільської ради Блажівського закладу загальної середньої освіти I - II ступенів Самбірського району Львівської області від 28.09.2020 року, дружині відповідача ОСОБА_6 надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 29.09.2020 року по 28.03.2021 року.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №831919 від 25.04.2019 року ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності довічно. Відповідно до висновку про умови та характер праці відповідачу протипоказана важка фізична праця.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої станом на 13.04.2021 року, в Державному реєстрі речових прав відомості про право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно відсутні.

Як убачається з довідки про склад сім`ї, виданої Ралівською сільською радою Самбірського району Львівської області 08.04.2021 року №177-6, до складу сім`ї ОСОБА_3 входять дружина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають без реєстрації, батько-власник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 49362652 від 07.04.2021 року № 19.8-40, станом на 01.04.2021 року боржнику ( ОСОБА_3 ) нарахована заборгованість зі сплати аліментів в сумі 46 767,00 грн. Відповідачем сплачено 58 956,00 грн.

Встановлено, що аліменти стягуються із нарахувань соціальної допомоги, розмір якої у березні 2021 року становив 1712,00 грн. З вересня 2018 року аліменти стягуються, виходячи з 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку відповідно до змін СК України від 28.08.2018 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, районний суд виходив з того, що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків. Судом також враховано розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року становить 2395 грн та те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що може бути підставою для збільшення визначеного судом розміру аліментів.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_1 обґрунтовувала такий внесенням змін до ч.2 ст.182СК України.

Однак, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, що відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 459/2181/17.

Крім того, відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду від 30.01.2019 року, висловленій у справі № 755/10947/17, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. Відповідно збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку аліментів.

Як убачається з розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 49362652 від 07.04.2021 року № 19.8-40 з вересня 2018 року аліменти з відповідача ОСОБА_3 стягуються, виходячи з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно змін, внесених до СК України від 28.08.2018 року, що відповідає вимогам закону.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимога позивача про збільшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не ґрунтується на з вимогах закону, а тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо покращення майнового стану платника аліментів у зв`язку з наявністю у нього високого неофіційного доходу не підтверджуються матеріалами справи, а тому не можуть братися судом до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 01 листопада 2021 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2021 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: О.М. Ванівський

О.Я. Мельничук