СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
Провадження №2/760/778/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

04 серпня 2021 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - Кірічевської О.І.

представника Відповідача-2 - Гаркуши А.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

ІІ. Описова частина

В грудні 2018 року Позивачка звернулася до суду з позовом до Київської міської ради та ОСОБА_2 та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позивачка зазначає, що її матері - ОСОБА_3 - належала на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

29 серпня 2002 року ОСОБА_3 було складено заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_4 (Позивачці) та громадянину держави Ізраїль ОСОБА_2 (Відповідачу-2) в рівних долях.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, а 06.03.2007 Позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину вказаної квартири.

Відповідач-2, як зазначає Позивачка, своєї частки управі власності на квартиру не оформив.

З дня смерті матері мами, як зазначає Позивачка, Відповідач 2 жодного разу не з`явився в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживав та не утримував її, не брав участі у сплаті комунальних платежів, не цікавився станом квартири.

В той же час, Позивачка з 2006 року добросовісно безперервно володіє та користується даним нерухомим майном, доглядає за квартирою та утримує її, сплачує комунальні послуги за електроенергію, газ, водопостачання, вивіз сміття та несе інші витрати для забезпечення нормального існування та схоронності вказаної квартири.

Звертає увагу, що вона володіє вказаною квартирою, як того і вимагає законодавство, відкрито, ніяких дій для приховування цього факту не здійснює, усі сусіди зі нею знайомі та підтвердять факт її користування та володіння.

У вказаній квартирі Позивачка неодноразово проводила косметичний ремонт житла.

Враховуючи вищезазначені обставини, вважає, що у зв`язку із добросовісним, безперервним володіння чужим майном, а саме 1/2 частиною квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у неї виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст. 344 Цивільного кодексу України.

Ухвалою судді від 11.04.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

09.08.2019 до суду надійшов відзив Київської міської ради (Відповідача-1), в якому викладені заперечення проти позову та клопотання про розгляд справи у відсутність представника.

28.07.2021 на адресу суду від представника Відповідача-2 до суду надійшов відзив, в якому викладені заперечення проти позову. Сторона Відповідача заперечує наявність підстав для задоволення позову про визнання права власності на 1/2 частину квартири, оскільки Позивачка прекрасно знає, що ця частина належить Відповідачу, вона знає його адресу, і протягом тривалого часу вони спілкувалися з приводу долі спірної квартири. Відповідач вважає, що Позивачка поставилася недобросовісно до Відповідача, намагаючись через суд заволодіти його часткою у праві власності на квартиру.

У судовому засіданні представник Позивачки позов підтримала.

Представник Відповідача-2 проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини.

29 серпня 2002 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно на випадок смерті заповідала ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних долях.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. На момент її смерті у її власності перебувала квартира АДРЕСА_1 .

Згідно з відомостями Бюро технічної інвентаризації і ОСОБА_4 , і ОСОБА_2 прийняли спадщину після померлої ОСОБА_6 , зареєстрували свої частки у праві власності на квартиру в БТІ на підставі отриманих свідоцтв про право на спадщину від 06.03.2007. (а.с. 109)

Згідно з статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Положення інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів набуття права власності, тобто це є таким способом, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми права про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном, а також про те, що він не став його власником. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, а так само про те, що він володіє чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном як своїм власним.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.

Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном як власним звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) зробив висновок, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

У постанові від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18) Верховний Суд визначив, що за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позивач як володілець майна повинен був бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримає це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Володіння майном вважатиметься добросовісним лише в тому випадку, якщо у момент набуття володіння її набувач не знав та не міг знати, що він володіє чужою річчю.

Досліджені судом обставини дають підстави для висновку про те, що Позивачка не є безтитульним володільцем квартири, оскільки є її співвласником. Крім того, та частина квартири, яку вона просить визнати за собою за набувальною давністю, перебуває у власності ОСОБА_2 , про що Позивачці достеменно відомо.

Зазначені обставини в силу викладених вище правових позицій виключають можливість задоволення позову про визнання за ОСОБА_7 права власності на 1/2 частку квартири, належної Відповідачу-2, за набувальною давністю.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 16, 3344 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити повністю.

2.Судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач-1: Київська міська рада, адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ;

Відповідач-2: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: