ЄУН № 336/4601/21
пр. № 2/336/3465/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 вказавши, що з відповідачем мають неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення повноліття ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина аліменти за минулий час, а саме з 01.12.2020 року по 11.06.2021 року в сумі 19156,75 гривень, а також понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою суду від 01.07.2021 року відкрите провадження та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач в установлений судом строк направив відзив на позову заяву за змістом якого просив позов задовольнити частково, визнавши позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини з дня пред`явлення позову та до досягнення неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. Проте заперечував проти задоволення вимоги про стягнення аліментів за минулий час, посилаючись на недоведеність вказаних у позові обставин.

Позивач не скористалась своїм правом надати відповідь на відзив.

07.10.2021 року представник позивача направила до суду докази на підтвердження понесених позивачем витрат на надання правової допомоги.

В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались.

При дослідженні матеріалів справи встановлено таке.

Згідно зі свідоцтвом про народження, батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2012 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, реєстрація місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Згідно з актом обстеження по факту проживання від 02.06.2021 року, позивач та її неповнолітній син мешкають без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

З наданих позивачем відомостей з ЄДРЮО, ОСОБА_2 є керівником Українсько-германського товариства з обмеженою відповідальністю «Друк-Уніон» та співзасновником ТОВ «Науково-виробнича компанія «Інтер-М» зі статутним внеском в сумі 217275 гривень.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вказує ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки відповідач просив задовольнити позовну вимогу про стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитини повноліття, суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині, оскільки пред`явлена вимога підтверджується наданими доказами.

Як вказує ст. 191 ч. 2 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

У позові ОСОБА_1 зазначає про те, що відповідач з грудня 2020 року свої батьківські обов`язки щодо утримання дитини не надає та відмовляється у добровільному порядку надавати кошти на утримання дитини, у зв`язку з чим, просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти за минулий час, а саме за період з 01.12.2020 року по травень 2021 року в сумі 19156,75 гривень.

Відповідач, у свою чергу, проти задоволення позову в цій частині заперечує з огляду на відсутність доказів звернення до нього, як платника аліментів, в установленому порядку, а також недоведеністю позивачем ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів.

Дослідивши надані сторонами доводи щодо наявності підстав для стягнення аліментів за минулий час та заперечень з цього приводу, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачем не доведено того, що вона вживала будь-які заходи щодо одержання аліментів з грудня 2020 року та до моменту звернення з позовом, а відповідач, у свою чергу, ухилявся від виконання свого обов`язку щодо сплати аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правничої допомоги від 18.05.2021 року, додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 18.05.2021 року Замовлення №1 на надання юридичних послуг, Акт №1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 11.06.2021 року та довідку про отримання грошових коштів в сумі 4000 гривень від 11.06.2021 року.

Як вбачається з акту прийому-передачі виконаних робіт, 18.05.2021 року адвокатом Вишняковою І.О. надано ОСОБА_1 усну консультацію та роз`яснення, які стосуються предмету спору, вартість яких склала 1000 гривень, 11.06.2021 року складено та подано позовну заяву про стягнення аліментів, вартість вказаної послуги становить 3000 гривень.

Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки при зверненні з позовом, позивачем зазначена вартість витрат на правничу допомогу в сумі 7000 гривень, в ході розгляду справи представником позивача документально підтверджені витрати позивача в сумі 4000 гривень, отже, заперечення відповідача щодо недоведеності розміру витрат на правничу допомогу спростовується наданими доказами, суд приходить до висновку, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу співмірний зі складністю справи та підлягає стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що судом знайдено підстави для задоволення однієї з двох заявлених позивачем вимог, тож суд вбачає підстави для стягнення половини суми витрат на правничу допомогу.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача також належить стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 червня 2021 року до досягнення повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 908 гривень (дев`ятсот вісім гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду складений 18.10.2021 року.