1Справа № 335/4574/21 2/335/1969/2021
27 жовтня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участі секретаря судового засідання Ровенської В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,
ОСОБА_1 у квітні 2021 року звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить суд усунути їй перешкоди в користуванні належною на праві власності квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення відповідача з квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 908,00 грн.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2020 року, за позивачем - ОСОБА_1 , визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її тітки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2020 року.
Право власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 підтверджується інформаційною Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.05.2021 року № 257124488.
Таким чином, позивач зазначає, що є власником квартири АДРЕСА_1 .
Позивач, як власник вищезазначеної квартири, має право володіння, користування та розпорядження нею на власний розсуд, але не має можливості скористатися таким правом, оскільки в квартирі без законних підстав та без реєстрації проживає відповідач ОСОБА_2 . Він не поселявся в квартиру на законних підставах і ніколи не був в ній зареєстрований, тому що померла ОСОБА_4 не визнавала за ним право користування цим житлом. Зазначене підтверджується тією обставиною, що відповідач завжди був зареєстрований за іншою адресою.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 .
Але відповідач на письмове звернення не реагує, продовжує мешкати в квартирі до теперішнього часу, ОСОБА_1 до житла не пускає.
У зв`язку з виниклими обставинами, для захисту своїх прав позивач була змушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2021 року, відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2021 року, закрито підготовче засідання у даній справі та призначено цивільну справу до розгляду по суті.
До початку судового засідання позивачем ОСОБА_1 подана заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, що містяться у матеріалах справи, наданих позивачем документів на які вона посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Частина 1 ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Судом встановлено, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2020 року, ухваленому у справі № 335/5505/20 провадження 2/335/1809/2020, визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її тітки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Право власності позивача на зазначену квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2020 року.
Крім того, право власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 підтверджується інформаційною Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.05.2021 року № 257124488.
Відповідно до довідки начальника відділу реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Руденко С.І. від 27.05.2021 року № 04-47/2661, вбачається, що за відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 01.06.1974 року по теперішній час.
У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач проживає в квартирі АДРЕСА_1 безпідставно. Зазначає, що ОСОБА_2 не поселявся в квартиру на законних підставах і ніколи не був в ній зареєстрований, тому що померла ОСОБА_4 не визнавала за ним право користування цим житлом.
Проте вказана вимога відповідачем не виконана, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Положеннями ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН, 10.12.1948 року), ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950).
Суд звертає увагу, що ст.ст. 64, 156 ЖК УРСР не застосовуються в даному випадку і право на проживання у квартирі, навіть, якщо припустити в даному випадку - членів сім`ї колишнього власника, припиняється з моменту переходу права власності на неї до іншої особи. Аналогічно не допомагає тут і правила ст. 405 ЦК України, оскільки за положеннями ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.
Також слід зауважити, що право членів сім`ї власника користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на нерухоме майно в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.
За приписами п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, зокрема висиляти з квартири повнолітніх осіб без надання іншого житлового приміщення.
Ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом.
В судовому засіданні наданими документами підтверджено, що відповідач не є власником квартири, не є родичем/членом родини позивача. Відповідач ОСОБА_2 без будь яких правових підстав користується квартирою АДРЕСА_1 , яка є приватною власністю позивача, а тому відповідно до вимог діючого законодавства України повинен бути виселений з неї.
При цьому, суд вважає, що при вирішенні вказаного спору ніяким чином не будуть порушені законні права та інтереси відповідача, який зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 , з 01.06.1974 року по теперішній час.
Доказів, які б спростували вищезазначене, відповідачем суду не надано та в матеріалах справи відсутні.
Приймаючи до уваги те, що проживання відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити право ОСОБА_1 , усунувши перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи наслідки розгляду справи, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , перешкоди в користуванні належною на праві власності квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27.10.2021 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - Міністерством доходів та зборів не надано, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Макаров