Справа № 324/1558/21
Провадження № 2/324/663/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в м.Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 вона уклала шлюб 18 серпня 2012 року. На теперішній час сімейні відносини між ними припинені, проте шлюб не розірвано.

Під час шлюбу ними було придбано майно, яке відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. У шлюбі 24 липня 2014 року ними було придбано двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на відповідача.

З часу припинення сімейних стосунків відповідач користується квартирою на власний розсуд, вважаючи її своїм особистим майном, однак відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідач не бажає у добровільному порядку у нотаріуса поділити вказану квартиру по 1/2 частині, тому позивачка звернулася до суду із даним позовом. Враховуючи те, що вказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, воно підлягає розділу.

У зв`язку з вищезазначеним позивачка ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким розділити двокімнатну квартиру загальною площею 45,5 кв.м, житловою площею 31,2 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину зазначеної двокімнатної квартири; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину зазначеної двокімнатної квартири.

У підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Богдан В.М. надали письмові заяви, в яких підтримали позовні вимоги та просять задовольнити їх. Справу просять розглянути без їх участі. Просять постановити рішення у підготовчому засіданні в порядку ст.200 ч.3 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 також у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 до нього про поділ спільного сумісного майна подружжя в рівних частках, тобто по 1/2 частині за кожним, визнав у повному обсязі та просив позов задовольнити; справу просив розглянути без його участі без технічної фіксації судового процесу. Просить постановити рішення у підготовчому засіданні в порядку ст.200 ч.3 ЦПК України.

У зв`язку з надходженням від всіх учасників справи заяв про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглядається судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановлення рішення у підготовчому засіданні відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами судового провадження суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачкою і її представником, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст.61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст.69 СК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1 і ч.2 ст.71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України).

Частинами 1 і 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Також суд враховує правові позиції ВС та ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВС та ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що сторони з 18 серпня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області 18 серпня 2012 року.

Сторони визнають, що під час шлюбу 24 липня 2014 року вони придбали двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,5 кв.м, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24 липня 2014 року, копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24651544, сформованого 24 липня 2014 року, та копією технічного паспорту, виготовленого станом на 29 липня 2014 року за підписом директора КП «Імпульс» Пологівської райради Задорожнього М.І.

Розпорядженням міського голови Пологівської міської ради Запорізької області від 19 лютого 2016 року №31 вулицю М.Горького в місті Пологи Запорізької області перейменовано на вулицю Єдності.

Сторони також визнають, що двокімнатна квартира, яка є предметом спору, є спільною сумісною власністю подружжя та не заперечують з приводу поділу її на дві рівні частини - по 1/2 частині кожному, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, поділу спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за позивачкою та відповідачем права приватної власності на нерухоме майно по 1/2 частині за кожним з них двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно абз.2 підпункту 1 пункту 1 ч.2 ст.4 «Розміри ставок судового збору» Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі одного відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік) встановлений в розмірі 2270,00 грн., отже, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить в грошовому вираженні 908,00 грн.

З копії звіту з незалежної оцінки майна від 09 вересня 2021 року встановлено, що двокімнатна квартира АДРЕСА_2 оцінена в 492968,00 грн., отже, ціна позову в даній справі становить саме таку суму 492968,00 грн.

Один відсоток від ціни позову у даній справі становить 4929,68 грн. (492968,00 грн. : 100).

Позивачка згідно квитанції, доданої до позову, сплатила 2464,84 грн. судового збору.

За кожною зі сторін суд визнає право власності на половину спірної квартири, отже, кожна зі сторін за задоволення позовних вимог майнового характеру повинна сплатити на користь держави по 2464,84 грн. 95 коп.

Позивачка сплатила на користь держави 2464,84 грн., суд задовольняє позовні вимоги сторін у повному обсязі, тому за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує 2464,84.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 141, 200 ч.3, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.60, 69-71 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Визнати двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_2 загальною площею 45,5 кв.м, житловою площею 31,2 кв.м, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 (одну другу) частину двокімнатної квартири загальною площею 45,5 кв.м, житловою площею 31,2 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 (одну другу) частину двокімнатної квартири загальною площею 45,5 кв.м, житловою площею 31,2 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2464 (дві тисячі чотириста шістдесят чотири) грн. 84 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Кацаренко І. О.