ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/937/21 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

за участю секретаря - Стецюк М.А.

представника - представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білецького Н.Т.; представника ПАТ Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" Ващука Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/20396/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди, ухваленого суддею Грицай К.М., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди. В обгрунтування вимог посилався на те, що 12 серпня 2020 року близько 14 год. 30 хв. в м.Тернопіль настала ДТП за участю належного йому транспортного засобу «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 , іншим учасником ДТП став ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом автомобілем «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2 . ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому зафіксовано, що ДТП настала з вини ОСОБА_4 . Проте, відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, повідомивши позивача про те, що під час перевірки наданих матеріалів щодо обставин пошкодження автомобіля марки «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 встановлено, що ДТП відбулось не з вини водія транспортного засобу «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_3 та рішення про відмову у виплаті приймалось на підставі зібраних матеріалів та запису телефонного звернення страхувальника на гарячу лінію ПАТ HACK «Оранта». Дане рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування вважає необґрунтованим. Вказує, що розмір понесених витрат на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу підтверджується актом виконаних робіт №К000009003 від 25.10.2020 р. TOB «Богдан-Авто Тернопіль» та рахунком на оплату № від 17.08.2020 р. на суму 52560 грн. 00 коп.

На підставі вищенаведеного просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на його користь невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 52560 грн. 00 коп. та витрати на сплату судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта про відшкодування шкоди відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, стягнути із ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на його користь 52560,00 грн. шкоди, заподіяної ДТП та суму сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн. за подання позовної заяви та 1261,20 грн. за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, приймаючи рішення про відмову йому у задоволенні позову, суд помилково виходив з відсутності доказів того, що ним понесено витрати для відновлення свого порушеного права, оскільки рахунок на оплату та акт виконаних робіт видані на ім`я ОСОБА_3 та не доведено того, що виконані роботи згідно акту від 25.10.2020 р. є необхідними для відновлення пошкоджень транспортного засобу внаслідок ДТП та є витратами, пов`язаними з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, як це передбачено ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначає, що ним в позовній заяві вказано, що доказами, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, є повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, акт виконаних робіт № К000009003 від 25.10.2020 р., рахунок на оплату № від 17.08.2020 р. Тому висновок суду першої інстанції про те, що відсутність розрахункових документів про здійснення оплати вартості відновлювального ремонту, свідчить про недоведеність обставин щодо його права на відшкодування коштів, та є таким, що суперечить ч. 2 ст. 22 ЦК України.

Також вказує, що відсутність розрахункового документа про оплату вартості виконаних робіт, за умови підтвердження необхідності понесення таких витрат, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову.

Окрім того, посилається на те, що ним було надано до суду докази, в яких зафіксовано пошкодження належного йому транспортного засобу, а саме, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складеним спільно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , акті виконаних робіт № К000009003 від 25.10.2020 р.

Відзиву на апеляційну скаргу ПАТ НАСК Оранта, отримавши ухвалу апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі 02 серпня 2021 року, у строк, визначений в ухвалі суду,не подало.

А тому поданий 06 жовтня 2021 року представником ПАТ НАСК Оранта до апеляційного суду через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу, без клопотання про поновлення строку на його подання, колегія суддів, виходячи із положень ст.126 ЦПК України, залишає без розгляду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову 52560,00 грн дана справа підлягала розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, однак, з урахуванням необхідності з`ясування обставин справи, заслухання пояснень сторін, у відповідності до норм частини третьої вказаної статті, апеляційний суд розглядає справу з повідомленням (викликом) учасників справи.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник позивача адвокат Білецький Н.Т. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на викладені у ній доводи.

Представник ПАТ НАСК Оранта Ващук Я.С. апеляційної скарги не визнав. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки суд повно встановив обставини справи та вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що позивачем ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог про відшкодування шкоди не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що ним понесено витрати для відновлення свого порушеного права, оскільки надані ним рахунок на оплату та акт виконаних робіт видані на ім`я іншої особи, а не позивача, а саме ОСОБА_3 .

Крім того, рахунок на оплату № від 17.08.2020 р. за товар на суму 52560 грн. 00 коп., виданого TOB «Богдан-Авто Тернопіль» на ім`я ОСОБА_6 , та акт виконаних робіт від 25.10.2020 р., виданого замовнику ОСОБА_3 TOB «Богдан-Авто Тернопіль» всього виконано робіт на суму з ПДВ - 52560 грн. 00 коп. не є розрахунковими документами та не підтверджують проведення оплати позивачем.

Також зазначає, що позивачем не доведено, що виконані роботи згідно акту від 25 жовтня 2020 року є необхідними для дорожньо-транспортної пригоди та є витратами, пов`язаними з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, як це передбачено ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем не доведено наявності безпосереднього причинного зв`язку між діями водія ОСОБА_4 та шкодою, та що така шкода має бути відшкодована відповідачем.

Вказує, що за телефонним зверненням до страхової компанії було встановлено, що ДТП відбулось не з вини водія транспортного засобу «Peugeot - Boxer» реєстраційний номер НОМЕР_2 , як це зазначено у складеному повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду, а саме з вини водія транспортного засобу «Honda Civic» реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_3 .

Посилається на те, що у даній цивільній справі йде мова про цивільно-правову відповідальність особи, яка безпосередньо причетна до ДТП та, в якій транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальних збитків.

Колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання ПАТ НАСК Оранта про залучення ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, оскільки дане клопотання представником ПАТ НАСК Оранта подане у судовому засіданні 06 жовтня 2021 року з порушенням порядку та строку його подання, передбаченого ст.365 ч.1 п.п.1 ЦПК України. Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, таке клопотання заявлялось у суді першої інстанції та судом було обґрунтовано відхилене. При цьому суд апеляційної інстанції не вбачає порушення норм процесуального закону при вирішенні даного клопотання судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2020 року близько 14 год. 30 хв. в м.Тернопіль поблизу фабрики «Нова» настала ДТП за участю належного позивачу транспортного засобу «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_4 , яким керувала ОСОБА_3 , іншим учасником ДТП став ОСОБА_4 , який керував транспортним що засобом автомобілем «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Водіями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було спільно складено повідомлення про про дорожньо-транспортну пригоду, в якому зафіксовано, що ДТП настала з вини ОСОБА_4 . Згідно даного повідомлення належному позивачу транспортному засобу заподіяно технічні пошкодження, а саме: лівої направляючої заднього бампера, крила заднього лівого, бампера заднього, боковини задньої лівої та скриті недоліки.

Цивільна відповідальність водія автомобіля «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2 застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відповідно до поліса №АО 6663274 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з 24.09.2019 року з терміном дії з 24.09.2019 року по 23.09.2020 року.

У відповідь на подане повідомлення про ДТП, а також заяву про страхове відшкодування ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» своїм листом №09-02-22/8573 від 10.09.2020 року повідомило ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про те, що під час перевірки наданих матеріалів щодо обставин пошкодження автомобіля марки «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_4 , а також запису телефонного звернення до страхової компанії встановлено, що ДТП відбулась не з вини водія транспортного засобу «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2 , що не відповідає обставинам, зазначеним у європротоколі. Винуватцем пригоди є водій транспортного засобу «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_4 , який здійснив зіткнення з автомобілем «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2 та покинув місце ДТП. Оскільки, на думку ПАТ HACK «OPAHTA» було надано недостовірні відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, які були спрямовані на настання страхового випадку та керуючись п. 37.1.1 ст. 37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та враховуючи те, що учасниками ДТП не було виконано умови оформлення протоколу, ПАТ HACK «OPAHTA» прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно відповіді від 29.10.2020 року № 09-02-16/10562 на адвокатський запит, ПАТ CK «OPAHTA» повідомило, що рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у справі №32441 приймалось на підставі зібраних матеріалів справи та запису телефонного звернення страхувальника на гарячу лінію HACK «OPAHTA».

ОСОБА_3 видано TOB «Богдан-Авто Тернопіль» рахунок на оплату № від 17.08.2020 р. за товар на суму 52560 грн. 00 коп.

Згідно акту виконаних робіт №К000009003 від 25.10.2020 p., виданого замовнику ОСОБА_3 TOB «Богдан-Авто Тернопіль» всього виконано робіт на суму з ПДВ - 52560 грн. 00 коп.

Згідно зіст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові), або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконати інші умови договору.

Із змісту ст. 990 ЦК України та ч.1 ст. 25 Закону України «Про страхування» слідує, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст.9, 22, 31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як зазначено у п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг від 29.12.2015 №3471, максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України складає 50 000 грн.

Згідно п.п. 36.2, 36.3 ст.36 даного закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст. 34 п. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

В силу пункту 34.3 даного Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Статтею 36, п. 36.1 даного закону України визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ст. 36.2 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно ч. 2 ст. 36.3 Закону, якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону.

В силу п. 37.1.1. ст. 37.1 даного Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону.

За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем було відмовлено у виплаті суми страхового відшкодування з посиланням на п. 37.1.1. ст. 37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки не було виконано умови оформлення європротоколу та винуватцем пригоди є водій транспортного засобу «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_4 , який покинув місце ДТП.

Проте, відповідачем не надано достатньо належних та допустимих доказів вини у вчиненні даного ДТП водія транспортного засобу «Honda Civic», та вчинення навмисних дій особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямованих на настання страхового випадку, зокрема, судових рішень, постановлених відповідно до закону.

Крім того, відповідач не спростував належними та допустимими доказами вини ОСОБА_4 - водія транспортного засобу «Peugeot - Boxer» реєстраційний номер НОМЕР_2 у вчиненні ДТП та пошкодженню автомобіля позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин дорожньо-транспортної пригоди, клопотань про допит учасників ДТП в якості свідків не заявляв та не надав інших належних та допустимих доказів щодо обставин ДТП та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Суд першої інстанції підставно не взяв до уваги посилання відповідача на запис телефонного дзвінка ОСОБА_4 на гарячу лінію ПАТ «НАСК «ОРАНТА», оскільки даний доказ спростовується складеним спільним повідомленням учасників ДТП про дорожньо-транспортну пригоду, який суд обґрунтовано визнав належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує вину ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, про що він власноручно зазначив у європротоколі.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу прийняте не у відповідності до фактичних обставин страхового випадку, тому таке рішення не є мотивованим та не відповідає вимогам ст. 37 Закону. Обставини та відповідні правові висновки щодо вказаних обставин не є предметом апеляційного оскарження.

Однак, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції щодо відмови у стягненні страхового відшкодування у зв`язку із відсутністю доказів розміру завданої шкоди.

Помилковим є висновок суду, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів понесених витрат для відновлення свого порушеного права, оскільки надані ним рахунок на оплату та акт виконаних робіт видані на ім`я іншої особи, а не позивача; клопотань про проведення судової автотоварознавчої експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу сторони не заявляли.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 57, ч. 1 ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем заявлено вимоги до відповідача - ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Позивачем надано докази на підтвердження завданих йому збитків, у вигляді витрат, які він мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 52560 грн, а відповідачем вказаний розмір збитків не спростовано.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц (провадження № 61-4463св18), від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц (провадження № 61-34581св18).

Посилання суду, що подані позивачем рахунок на оплату та акт виконаних робіт видані на ім`я іншої особи, а не позивача є необґрунтованими. Як вбачається із матеріалів справи, рахунок на оплату № від 17.08.2020 р. на суму 52560 грн. 00 коп. (а.с.13), виданого TOB «Богдан-Авто Тернопіль», та акт виконаних робіт від 25.10.2020 р., виданого TOB «Богдан-Авто Тернопіль» (а.с.14) по автомобілю «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_4 замовнику - ОСОБА_3 , тобто особі, яка керувала автомобілем. Кількість та найменування пошкоджених запасних частин відповідають вказаним пошкодженням спірного автомобіля водіями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спільно складеному ними повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 12.08.2020 року.

За таких обставин, доказами у справі підтверджено, що відновлювальні ремонтні роботи на суму 52560 грн. проведено саме у спірному автомобілі «Honda Civic» державний номерний знак НОМЕР_4 , власником якого є позивач.

За вимогами п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років для легкових транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років для інших транспортних засобів.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску автомобіля зазначено як 2017 рік (а.с.10), тобто, на час ДТП автомобіль перебував в експлуатації 3 роки, чим спростовуються доводи про необхідність застосування при визначенні розміру шкоди коефіцієнта зносу автомобіля.

Зважаючи на викладене, висновки суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування майнової шкоди є помилковими.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у стягненні страхового відшкодування не відповідає закону, а тому підлягає скасуванню.

Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки в даному випадку позивач має право на страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика на суму 50000 грн. А тому в іншій частині вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати, у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід розподілити між сторонами, пропорційно до задоволених вимог.

Позовні вимоги задоволені частково: 50000,00*100%:52=95,13 %, а тому розмір судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції з відповідача на користь позивача повинен становити 799,85 грн (2234,54*19,19%). Відповідно, за розгляд справи в апеляційній інстанції підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1199,78 грн (1261,20*95,13%).

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (м.Київ, вул.Здолбунівська, 7д, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 50000 грн страхового відшкодування. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (м.Київ, вул.Здолбунівська, 7д, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 1999,63 грн судового збору (799,85 грн + 1199,78 грн), сплаченого в суді першої інстанції та апеляційному суді.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3. ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Гірський Б.О.

Бершадська Г.В.