Справа № 643/5500/21
Провадження № 2/643/3410/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2021

28 жовтня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Сугачової О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, яким просить визнати договір позики №0450-2164, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» недійсним.

Вимоги позову мотивує тим, що ОСОБА_1 та ТОВ «Укр кредит фінанс» 31.07.2020 укладено договір № 0450-2164, відповідно до якого ОСОБА_1 отримано позику в сумі 7000грн., а зараз ТОВ «Укр кредит фінанс» вимагають 21560грн. Ознайомившись зі змістом договору, позивач вважає, що укладений договір є недійсним. По-перше: ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, позивачем не підписано даний договір. Відповідачем проігноровано вимоги ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію», ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», не повідомлено письмово позивача всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що позивачу, як позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і останній був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. При прийнятті пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію. Таким чином, оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає наведеним положенням, договір про надання позики, укладений з відповідачем є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Позивач також зазначає, що договір про надання позики на умовах фінансового кредиту укладений між ОСОБА_1 та відповідачем містить ознаки кредитного договору та в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. У разі відсутності інформації про вартість додаткових та супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання споживчого кредиту, для надання такої інформації враховуються вимоги законодавства про споживче кредитування щодо визначення вартості цих послуг відповідно до їх орієнтовної вартості». Однак працівниками ТОВ «Укр Кредит Фінанс» проігноровано вимоги законодавства та не надано позивачу розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку з цим реально нарахований відсоток за користуванні кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Далі, позивач вважає в діях відповідача ознаки нечесної підприємницької практики. Вимога про нарахування та сплату неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. З, ч. третій ст. 509 та частинах першій, другій ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права та засіб розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання, а не несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Відповідачем введено ОСОБА_1 в оману на рахунок істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та останньому не було зазначено нічого на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Повивача повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що він погодився на укладання зазначених договорів. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як позивачу запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих відсотків, за кредитним договором, перевищує розмір заборгованості за кредитом.

Ухвалою судді цивільну справу прийнято до провадження та вирішено розглянути в порядку спрощеного позовного провадження.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач вважає безпідставними, такими, що не мають законодавчого обґрунтування та не підлягають задоволенню. Так, дійсно, 31.07.2020 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0450-2164, який є діючим та зобов`язання за яким позичальником невиконані. Кредитний договір між сторонами укладений в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит, що складають єдиний договір. Укладення кредитного договору в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (відповідні правові позиції (висновки) викладені в Постановах Верховного суду, а саме: від 12.01.2021р. по справі 524/5556/19; від 07.10.2020р. по справі № 127/33824/19 та від 09.09.2020р. по справі № 732/670/19). Крім того, укладення кредитного договору визнається, як сторонами, а тому, відповідно до ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Далі, кредитний договір № 0450-2164 від 31.07.2020 укладений з відповідачем терміном на 14 днів, отже згідно прямої норми ЗУ «Про споживче кредитування», даний Закон не розповсюджується на правовідносини за зазначеним договором. Кредитний договір між сторонами, укладений в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит , які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду договору. Так, ЗУ «Про електронну комерцію», визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Даний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту відповідача (https://www.creditkasa.ua. надалі - Сайт), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Позивач в момент реєстрації на Сайті відповідача створив власний Особистий кабінет (п.2.1.14 Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до договору та іншої інформації тощо. Правилами надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною встановлюється порядок укладення кредитного договору між сторонами, а саме: - позивач на Сайті відповідача, здійснив заповнення заявки на отримання кредиту, вказав всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 2.1.7 Правил); - заявка подавалася позивачем через Особистий кабінет (п. 4.9. Правил); - відповідач проінформував позивача (п. 4.16. Правил) про прийняте рішення щодо видачі кредиту (смс-повідомленням на телефонний номер - НОМЕР_1 та електронним листом на адресу електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з гіперпосиланням на пропозицію позивача щодо укладення договору відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та ст. 641 та 642 ЦК України; - позивач в Особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладання Електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно- телекомунікаційній системі відповідача; - позивач надав відповідь відповідачу електронним повідомленням (п.5.2 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позивачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз.2 ч.б ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» та відповідач надав підтвердження про укладання договору шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті позивача та направлення примірника договору на адресу електронної пошти позивача. Отже, при укладенні договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення договору було б неможливе. Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Так, позивачем на Сайті відповідача самостійно створено Особистий кабінет, заповнено заявку на отримання кредиту, надано підтвердження ознайомлення з офертою відповідача. Також, вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в Особистому кабінеті позивача на Сайті відповідача. Враховуючи викладене, між сторонами укладено договір у відповідності до вимог законодавства. Далі, Відповідно до п. 5.2 Правил надання грошових коштів у кредит, Заявник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття Оферти (Акцепт) щодо укладення Договору в електронній формі (в рамках ІТС Кредитодавця) в Особистому Кабінеті Заявника/Позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) Кредитодавцем в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний Заявником/Позичальником в Заявці, що вважається підписанням Договору відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 13 кредитного договору (реквізити сторін) наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Тобто, порядок підпису договору погоджений між сторонами та визначений відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотриманого вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (п. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Щодо твердження позивача про підписання договору відповідно ЗУ «Про електронний цифровий підпис» відповідач зазначає, що дані відомості є помилковими, оскільки між сторонами погоджено порядок підпису договору відповідно ЗУ «Про електронну комерцію». Крім того, ЗУ «Про електронний цифровий підпис» втратив чинність від 07.11.2018 та унеможливлює його застосування. Відповідач також вказує, що на офіційному веб-сайті відповідача - https://creditkasa.ua, у вільному доступі для всіх клієнтів відповідача розміщена повна інформація щодо договору кредиту (примірний Договір) та порядку його укладення із зазначенням відповідних документів. Крім того на веб-сайті відповідача розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг: Розділ «Як це працює» - містить докладну інформацію про вимоги до позичальника, розмір та вартість кредиту (процентна ставка), умови дострокового погашення тощо. Розділ «Довідка» - містить довідкову інформацію про умови отримання, погашення (в т.ч. дострокового), пролонгації кредиту тощо. Відповідно до ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до укладення договору, на сайті https://creditkasa. така інформація розміщена та доступна для вільного ознайомлення. Отже, відповідачем надано позивачу повну та чітку інформацію щодо умов укладення договорів кредиту, яка передбачена чинним законодавством та яка розміщена і доступна для вільного ознайомлення на сайті відповідача. Таким чином, посилання позивача на недобросовісність відповідача щодо надання інформації, надання неповної інформації чи приховування інформації під час укладання договору є безпідставними та не відповідають дійсності. Також відповідач посилається і на те, ,що кредитний договір № 0450-2164 від 31.07.2020 є вже сьомим договором, укладеним між сторонами на аналогічних умовах, при цьому, попередні договори позивачем виконано в повному обсязі. Крім того, відповідач звертає увагу, що відповідно до п. 6 Кредитного договору, у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений п. 2 кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нарахувати, з урахуванням обмежень визначених пп.5) ч.З ст.18 ЗУ "Про захист прав споживачів" та згідно вимог чинного законодавства України, а позичальник зобов`язаний сплатити до 2 % пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення. Тобто, між сторонами погоджено, обмеження визначені пп.5) ч.З ст.18 ЗУ "Про захист прав споживачів" та розмір суми пені (у разі нарахування) не перевищує 50% вартості продукції (суми кредиту), а відтак твердження позивача про надмірне нарахування пені за порушення грошового зобов`язання є безпідставним та необґрунтованим. Таким чином, відповідачем не здійснюються порушення норм встановлених ЗУ «Про захист прав споживачів» . Далі, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою, а не банківською установою та в свою чергу здійснює свою діяльність відповідно до ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Так, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою компанією, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг щодо надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, здійснює свою діяльність відповідно до законодавства про фінансові послуги, а щодо укладення електронних правочинів здійснюється відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» (спеціального закону), а тому використання законодавства, сфера діяльності яких поширюється на банківські, а не фінансові установи є безпідставною та такою, що не підлягає застосуванню. Крім того, відповідно до п. 5 договору, сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом) складає 128.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 8 960 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом 28.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 1 960 грн. (у грошовому вираженні), а тому твердження позивача про відсутність інформації про сукупну вартість кредиту не відповідає дійсності та є безпідставним. В задоволені вимог позову просить відмовити, оскільки кредитний договір, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України.

Позивач правом наданні відповіді на відзив проти позову не скористався.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» укладено договір № 0450-2164 від 31.07.2020 , відповідно до якого позивачем отримано позику в сумі 7000грн.

Кредитний договір між сторонами укладений в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит, що складають єдиний договір.

ЗУ «Про електронну комерцію», визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Так, відповідно до ч.2 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування», цей Закон не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.

Кредитний договір № 0450-2164 від 31.07.2020р. укладений з відповідачем терміном на 14 днів, отже згідно прямої норми ЗУ «Про споживче кредитування», даний Закон не розповсюджується на правовідносини за зазначеним Договором.

Далі, встановлено, що оскаржуємий договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту Відповідача (https://www.creditkasa.ua. надалі - Сайт), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Позивач в момент реєстрації на Сайті Відповідача створив власний Особистий кабінет (п.2.1.14 Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує Позивачу повну взаємодію з Відповідачем, постійний доступ до Договору та іншої інформації і т. д.

Правилами надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною встановлюється порядок укладення кредитного договору між сторонами.

Так, позивач на Сайті відповідача здійснив заповнення заявки на отримання кредиту, вказав всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення згідно п. 2.1.7 Правил. Заявка подавалася позивачем через Особистий кабінет згідно п. 4.9. Правил.

Відповідач проінформував позивача згідно п. 4.16. Правил про прийняте рішення щодо видачі кредиту (смс-повідомленням на телефонний номер - НОМЕР_1 та електронним листом на адресу електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з гіперпосиланням на пропозицію позивача щодо укладення договору відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та у відповідності до правил ст. ст. 641, 642 ЦК України.

Позивач в Особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладання Електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно- телекомунікаційній системі відповідача.

Позивач надав відповідь відповідачу електронним повідомленням згідно п.5.2 Правил про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позивачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз.2 ч.б ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідач надав підтвердження про укладання договору шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті позивача та направлення примірника договору на адресу електронної пошти позивача.

Отже, як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні договору ОСОБА_1 здійснені дії, які свідчать про свідомий вибір останнього щодо укладення договору.

Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Постановою Верховного суду від 07.10.2020 по справі 127/33824/19 (за аналогічними правовідносинами щодо укладення договору, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію») зокрема визначено, що «… укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі... ». Крім того, згідно Постанови зазначено, що «... ОСОБА1 (Позичальник) через особистий кабінет на вебсайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе...». Також, судом зазначено, що ст. 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відтак, аналізуючи викладене, вбачається, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати і електронну форму, а тому у даному випадку між сторонами укладений договір у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Далі, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Як вже зазначалось вище текстом, відповідно до п. 12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до п. 5.2 Правил надання грошових коштів у кредит, Заявник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття Оферти (Акцепт) щодо укладення Договору в електронній формі (в рамках ІТС Кредитодавця) в Особистому Кабінеті Заявника/Позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) Кредитодавцем в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний Заявником/Позичальником в Заявці, що вважається підписанням Договору відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.6 ч.І ст. З ЗУ «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п. 13 Кредитного договору (реквізити сторін) наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Отже, порядок підпису договору погоджений між сторонами та визначений відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (п. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Щодо посилання позивача на ненадання повної інформації відповідачем про умови кредитування, що розміщені на сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», встановлено наступне.

Так, на офіційному веб-сайті відповідача - https://creditkasa.ua, у вільному доступі для всіх клієнтів банку розміщена повна інформація щодо договору кредиту (примірний Договір) та порядку його укладення, а саме, документи: договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення Договору);згода на обробку персональних даних; публічна інформація; Положення про конфіденційність тощо.

На веб-сайті відповідача розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг:

Розділ «Як це працює» - містить докладну інформацію про вимоги до Позичальника, розмір та вартість кредиту (процентна ставка), умови дострокового погашення тощо.

Розділ «Довідка» - містить довідкову інформацію про умови отримання, погашення (в т.ч. дострокового), пролонгації кредиту тощо.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до укладення договору, вся необхідна інформація, передбачена чинним законодавством, повинна бути надана Позичальнику. На виконання вимог даної статті на сайті https://creditkasa.,иа така інформація розміщена та доступна для вільного ознайомлення.

Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідачем надано ОСОБА_1 повну та чітку інформацію щодо умов укладення договорів кредиту, яка передбачена чинним законодавством та яка розміщена і доступна для вільного ознайомлення на сайті відповідача: https://creditkasa.ua., а тому посилання позивача на недобросовісність відповідача щодо надання інформації, надання неповної інформації чи приховування інформації під час укладання договору є безпідставними.

Повертаючись до Постанови Верховного суду від 07.10.2020 по справі 127/33824/19 (за аналогічними правовідносинами щодо укладення договору, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію») із змісту якої вбачається, що ... ОСОБА1 (Позичальник) через особистий кабінет на вебсайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе...». Поряд з цим, судом також зазначено, про відсутність підстав щодо порушення кредитодавцем норм статтей 11, 18, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки перед укладенням договору кредитодавцем надано інформацію щодо обов`язкових для споживача умов договору та відповідачем не було вчинено дії щодо введення в оману позивача щодо приховування істотних умов правочину. За змістом ст. 230 ЦК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Однак, оскільки позивач звертався до відповідача з метою укладення кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, судом встановлено про відсутність правових підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним з указаних підстав (щодо порушень статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 230 ЦК України).

Враховуючи викладене, в діях кредитодавця відсутні дії щодо порушення ст. 11, 18, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 230 ЦК України та введення в оману позивача щодо істотних умов договору, а тому умови договору відповідають закону, внутрішній волі позивача та погоджені між сторонами у спосіб та засіб визначеним законодавством.

Позивач посилається на надмірне нарахування пені за порушення грошового зобов`язання.

Так, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короновірусної хвороби (COVID-19)» кредитодавцем не нараховуються штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 6 Кредитного договору, у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений п. 2 кредитного Договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нарахувати, з урахуванням обмежень визначених пп.5) ч.З ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та згідно вимог чинного законодавства України, а позичальник зобов`язаний сплатити до 2 % (включно) пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення.

Тобто, між сторонами погоджено, обмеження визначені п.п.5) ч.З ст.18 ЗУ України «Про захист прав споживачів» та розмір суми пені (у разі нарахування) не перевищує 50% вартості продукції (суми кредиту).

Далі, також встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою компанією, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг щодо надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК №116 від 01.08.2013 та ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, згідно Розпорядження № 2401 від 08.06.2017, здійснює свою діяльність відповідно до ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», цей Закон регулює відносини, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг.

Фінансові установи в Україні діють відповідно до цього Закону з урахуванням норм законів України, які встановлюють особливості їх діяльності.

Крім того, відповідно до п. 8, 42 Постанови КМУ від 07.12.2016р. № 913 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів))», надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою, якщо така послуга надана на підставі кредитного договору або іншого договору, який має всі ознаки кредитного договору, визначені ст.1054 ЦК України.

До фінансових послуг, щодо яких існує спеціальне законодавство, Закон України "Про електронну комерцію" застосовується лише в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству, що регулює здійснення фінансових послуг.

Таким чином, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», оскільки є фінансовою, а не банківською установою, здійснює свою діяльність відповідно до законодавства про фінансові послуги, а щодо укладення електронних правочинів здійснюється відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» (спеціального закону), а тому використання законодавства, сфера діяльності яких поширюється на банківські, не підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту визначені в ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статі 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України правочин може бути визнаний судом недійсним лише з підстав, визначених кодексом (ч. 1-3, 5, 6 ст. 203, ст. 215, 218-235).

За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Проте, позивачем не доведено правові підстави, визначені ст.ст. 203, 215 ЦК України, для визнання договору недійсним.

Так, статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено умови визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Однак, стороною позивача не надано доказів несправедливості умов договору №9450-2164 від 31.07.2020.

Кредитний договір укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів»; порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»

Отже, суд вважає, що кредитний договір укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», які відповідають Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем виконані умови договору, а також умови, щодо сплати за користування Овердрафтом, тому підстав вважати, що такі умови договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності і призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків, немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 78, 79 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, позивачем у підтвердження своїх доводів суду надано такі докази, як копії кредитного договору «Стандарт» №0450-2164 від 31.07.2020, паспорту, Витягу з офіційного сайту Судова влада України та довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.6-10).

Враховуючи наведені обставини і те, що позивач не довів своїх позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки при зверненні до суду позивач від сплати судового збору був звільнений відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір слід залишити за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Сугачова