Номер провадження 22-ц/824/8542/2021
Головуючий у суді першої інстанції Т.Г. Оксюта
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
20 жовтня 2021 року місто Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),
суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
секретар судового засідання: Сіра Ю.М.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1
відповідач ОСОБА_2
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Траєкторія»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», ОСОБА_4 , про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представником Крекіним Михайлом Дмитровичем , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року, -
Постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником Крекіним М.Д. , скасовано рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Траєкторія», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ТОВ «Фінансова компанія «Толока», ОСОБА_4 , про стягнення грошових коштів та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції у розмірі 8376,75 грн.
04.10.2021 ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до Київського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі, яку обґрунтовувала тим, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції її представником було зроблено відповідну заяву про розподіл судових витрат та відповідні докази, підтверджуючі їх розмір, будуть надані нею у встановлений законом строк після ухвалення апеляційним судом судового рішення у даній справі.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявника ОСОБА_2 - Крекін М.Д. підтримав подану заяву про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі щодо розподілу судових витрат та просив суд про її задоволення, посилаючись на обставини, що викладеній у ній.
Інші учасники справи та їх представники за викликом до суду не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом. Будь-яких заяв або клопотань про відкладення судового засідання від останніх на адресу апеляційного суду не надходило.
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважав за можливе провести розгляд даної заяви за відсутності нез`явившихся осіб, оскільки їх неявка в судове засідання не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового судового рішення.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подана ОСОБА_2 заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Зі змісту статті 58 ЦПК України убачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
На підставі ст.ст.15, 60 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Так, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства Цивільний процесуальний кодекс України визначає відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст.134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст.141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Убачається, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції заявником було зроблено відповідну заяву про надання доказів щодо понесених судових витрат на правничу допомогу.
Крім того, у встановлений вищевказаною нормою строк ОСОБА_2 було також подано відповідні докази на підтвердження розміру понесених нею вказаних судових витрат.
Таким чином, заявником було дотримано встановлені процесуальним законом порядок та строки подання заяви та доказів про розподіл судових витрат, понесених нею на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Судом встановлено, що правнича допомогу відповідачу у даній справі у суді апеляційної інстанції надавалась АО «КДК Партнерс» в особі адвокатів Крекіна М.Д. та Кобилецьким О.І.
Згідно укладеного між ОСОБА_2 та АО «КДК Партнерс» договору про надання правничої допомоги №03 від 04.08.2020, остання доручила, а об`єднання прийняло на себе зобов`язання надавати ОСОБА_2 правничу (правову) допомогу, передбачену Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», у сферах кримінального, цивільного, адміністративного та інших галузей права, а також здійснювати представництво інтересів клієнта в судах, інших органах та у відносинах з третіми особами, в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, додатковими угодами (додатками) до нього та зверненнями (замовленнями) клієнта з відповідними дорученнями на надання правничої допомоги, а клієнт у свою чергу зобов`язалася оплатити надання такої правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.
Відповідно до п.п.3.1, 3.2 даного договору його сторони погодили, що платою клієнта за надання правничої допомоги за цим договором є гонорар, що виплачується на користь об`єднання. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення об`єднанням позитивного результату, якого бажає клієнт.
Вартість надання правничої допомоги (розмір гонорару) за цим договором може визначатися сторонами у додатках/додаткових угодах до цього договору. Якщо вартість надання правничої допомоги (розмір гонорару) за цим договором додатками/ додатковими угодами не встановлена, то вона визначається, виходячи з обсягу фактично втраченого адвокатами та юристами об`єднання часу на надання правничої допомоги клієнту та погодинної ставки, яку сторони за взаємною згодою визначили в розмірі 2000 грн (без ПДВ) за одну годину роботи адвоката (юриста) об`єднання. Сторони також домовились, що будь-який виїзд адвоката (юриста) об`єднання в межах міста Києва з метою надання правничої допомоги клієнту (час перебування в дорозі) мінімально тарифікується як 0,5 години, за межами м.Києва - за додатковою домовленістю сторін.
Згідно п.3.2.1 вказаного договору, остаточна вартість наданої правничої допомоги (розмір гонорару), що підлягає оплаті клієнтом за виконання певного доручення клієнта (надання певного обсягу правничої допомоги) , визначається в рахунках-фактурах (інвойсах) (та/або за необхідності - у актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг)), які складаються об`єднанням. Сторони окремо визначають строки (терміни, періоди часу) виставлення інвойсів та відповідно - порядок їх оплати клієнтом (а.с.150-154, т.2).
Убачається, що на підтвердження витрат, понесених ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції було надані всі передбачені законом докази.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 цього закону) .
Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Так, за правилами статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Апеляційний суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення.
Наведені у клопотанні представника позивача - Кузіної І.П. заперечення щодо порушення процесуальних строків при подачі заяви про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки представником відповідача ОСОБА_2 було заявлено клопотання про розподіл судових витрат до початку судових дебатів у суді апеляційної інстанції, що підтверджується матеріалами справи, а саме поданою ним заявою від 15.06.2021. Заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат разом із відповідними доказами була направлена представником заявника до суду протягом п`яти днів з дня ухвалення апеляційним судом судового рішення у даній справі.
При цьому, доводи вказаного клопотання про те, що заключна виписка за період з 04.10.2021 по 04.10.2021, що надана заявником, не є документом, який засвідчує оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, не заслуговують на увагу суду, так як вказана виписка засвідчена підписом працівником банку та відповідною печаткою, а тому є достатнім доказом в підтвердження факту сплати заявником грошових коштів за надану правову допомогу. При цьому, відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною на момент вирішення судом питання про розподіл судових витрат, чи тільки має бути сплачено.
Будь-яких інших обґрунтованих доводів щодо підстав зменшення понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, або ж ґрунтовних підстав для відмови у їх стягненні направлене представником позивача клопотання в цілому загалом не містить.
Вивчивши викладені представником позивача у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу та надавши їм оцінку у сукупності до поданих доказів, суд дійшов висновку, що представником позивача не доведено ту обставину, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю, обсягом виконаних адвокатом робіт та часом витраченим адвокатом на виконання таких робіт.
Відтак, враховуючи той факт, що за наслідками апеляційного розгляду у даній справі було задоволено подану відповідачем ОСОБА_2 апеляційну скаргу та скасовано рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, а також беручи до уваги тривалість провадження у суді апеляційної інстанції, визначений законом принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову та виконаної Адвокатським об`єднанням роботи, апеляційний суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану заявником суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим Адвокатським об`єднанням (представником Крекіним М.Д. та ОСОБА_3 ) обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, підстави для відмови у їх стягненні, або ж зменшення їх розміру у суду відсутні.
Керуючись ст.ст.141, 270, 381, 382 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня складення повного тексту додаткової постанови.
Повна додаткова постанова складена 22.10.2021.
Судді: Л.Д. Поливач