ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м.Суми

Справа №592/3838/14-ц

Номер провадження 22-ц/816/1401/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми області від 21 травня 2014 року, у складі судді Чернобая О.І., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

16 квітня 2014 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13228 грн 03 коп.

Вимоги мотивовано тим, що 02 квітня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № A31YRX32040046, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1530 грн 14 коп зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Укладений сторонами кредитний договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань станом на 20 лютого 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 13228 грн 03 коп, з яких: 1530,14 грн - заборгованість за кредитом; 1124,55 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 9465,36 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 606,10 грн - штраф (процентна складова), яку банк просив стягнути на свою користь.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми області від 21 травня 2014 року позовні вимоги ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» 13228 грн 03 коп заборгованості за кредитним договорам № A31YRX32040046 від 20 квітня 2011 року та 243 грн 60 коп судового збору.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми області від 21 травня 2021 року за позовом ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення суду по справі № 592/3838/14-ц та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що позивачем не надано ніяких належних доказів отримання нею кредиту, а в розрахунку заборгованості безпідставно, без посилання на жодний пункт договору, нараховані відсотки та зазначений завищений розмір неустойки, який значно перевищує розмір заборгованості. Вважає, що в порушення ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» банк не дотримався вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження саме тих умов.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «АКЦЕНТ-БАНК» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 травня 2014 року без змін. Доводить, що між сторонами був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника у якій погоджено процентну ставку - 0,01% на місяць, тобто 0,12% річних, термін дії кредиту, розмір щомісячного платежу та всі інші істотні умови договору, що відповідало діючим на той час вимогам закону. Зазначає, що штраф і пеня є окремими видами неустойки, і їх одночасне стягнення не суперечить нормам діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 13228 грн 03 коп не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 02 квітня 2011 року укладено кредитний договір № A31YRX32040046, який складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 1530,14 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-13).

Згідно з розрахунком, наданим АТ «АКЦЕНТ-БАНК», станом на 20 лютого 2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором № A31YRX32040046 від 02 квітня 2011 року у розмірі 13228,03 грн, з яких: 1530,14 грн - заборгованість за кредитом, 1124,55 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 9465,36 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 606,10 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не повернула в добровільному порядку отримані від позивача кредитні кошти, а тому права банку підлягають захисту шляхом зобов`язання позичальника повернути суму фактично отриманих коштів, відсотків за користування кредитом, неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пенею, штрафом (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи з метою укладення кредитного договору № A31YRX32040046 ОСОБА_1 заповнила і підписала 02 квітня 2011 року заяву позичальника.

У цій заяві, підписаній сторонами, не визначена процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, пеню та штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № A31YRX32040046 від 02 квітня 2011 року, посилався на Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови надання споживчого кредиту фізичним особам розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву позичальника про приєднання до умов надання споживчого кредиту ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, що саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за кредитом, оскільки відсутні докази про надання відповідачу кредитних коштів.

В заяві Позичальника (а.с. 6) вказано, що позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту у сумі 1320 грн на поточний рахунок № НОМЕР_1 , в ОТП «Банк» згідно з договором купівлі-продажу/рахунком фактурою, а також визначеної суми на поточний рахунок в ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» з призначенням платежу «сплата єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту» та визначеної суми на сплату страхового платежу на поточний рахунок Страхової компанії «ЗАО Страхова компанія Ингосстрах», однак позивачем не надано суду доказів здійснення такого перерахування кредитних коштів позичальнику.

Тобто, будь-яких інших доказів, зокрема, довідки про умови кредитування, доказів надання кредитних коштів у розпорядження відповідача, виписки по карті на підтвердження своїх позовних вимог ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» суду не надало.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми області від 21 травня 2014 року та прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Кононенко

Судді : О.І. Собина

С.С. Ткачук