233 № 233/2784/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
27 жовтня 2021 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А. О., представниці позивача Різниченко О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору емфітевзису та припинення речового права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису),
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 03 квітня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1059 (далі - Договір), згідно із яким в оренду передається земельна частка (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ДН № 0173280 від 30.08.1996. Цього ж дня - 22 березня 2012 року, ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_3 уклали Акт приймання-передачі земельної частки (паю) до Договору, в якому зазначено, що ОСОБА_3 передав, а ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» прийняло в володіння та користування (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом.
Пунктом 2.3 Договору встановлений 20 (двадцятирічний) строк його дії, що на теперішній час не сплинув.
Починаючи з дати укладення договору оренди земельної частки (паю) ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» повною мірою дотримується взятих на себе зобов`язань, в тому числі, але не виключно, і зі сплати (нарахування) орендної плати та не порушує умови договору.
Відповідно до розпорядження голови Костянтинівської райдержадміністрації від 07 травня 2018 року № 237, ОСОБА_3 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) у зв`язку з заміною сертифікату серія ДН № 0173280 на право на земельну частку (пай) на правовстановлюючий документ на земельну ділянку із земель КСП «Дружківський», орієнтовною площею 4,86 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.
В порушення п.3.1 договору оренди земельної частки (паю) ОСОБА_3 протягом п`яти робочих днів з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку письмово не повідомив про це ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ».
03 грудня 2018 року право власності на спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення на підставі договору міни від 03.12.2018, посвідченого державним нотаріусом Другої костянтинівської державної нотаріальної контори було зареєстровано за ОСОБА_1 .
Згідно з постановою Верховного Суду від 31 березня 2021 року касаційну скаргу ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» задоволено. Постанову Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року скасовано, рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2019 року залишено в силі.
Відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У вищевказаній постанові Верховний суд, з урахуванням практики Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.09.2020, справа №233/3676/19 дійшов наступних висновків:
«Частиною другою розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» передбачено, що громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.
Згідно із законодавством, що діяло на момент укладення договору оренди земельної частки (паю), такий договір відповідав чинному законодавству, був дійсним і передбачав надання орендарю зобов`язального права користування певною ділянкою, у свою чергу частина друга розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» передбачала переукладення договору після виділення земельної ділянки в натурі на тих самих умовах, але вже відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку.
Таким чином, законодавець легітимізував відповідні відносини, надавши особі, яка не є власником ділянки, можливість правомірно передати володіння нею іншій особі. Більше того, законодавець також передбачив обов`язкову трансформацію «зобов`язальної» оренди в «речову» після виділення земельної частки (паю) на місцевості.
У відповідності до частини четвертої статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або припинення договору».
Згідно ж до частини 1 статті 148-1 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
Зазначає, що земельна ділянка, яка є предметом спірного договору, була передана у користування Позивачу ще 22.03.2012 та з того часу з користування Позивача не вибувала.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку на рівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Частина 2 ст. 152 ЗК України закріплює, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою.
Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 412 ЦК України встановлено, що Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом.
Тобто, відповідно до ст.ст.203, 215 ЦК України, вищенаведене є підставою для визнання договору емфітевзису недійсним та скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису).
З огляду на все перелічене вище, права ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» на даний час є порушеними, а тому, підлягають захисту шляхом визнання оспорюваного договору емфітевзису недійсним з одночасним скасуванням державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), як похідної вимоги, оскільки, обидві позовні вимоги пов`язані між собою підставою виникнення. Задоволення похідної вимоги є логічним наслідком задоволення основної вимоги про визнання договору недійсним.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відзив на позовну заяву ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» не надали.
Третя особа ОСОБА_3 письмових пояснень на позов не подав.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.06.2021 у задоволенні заяви ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про забезпечення цивільного позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору емфітевзису та припинення речового права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) відмовлено.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2021 витребувано з Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію договору міни земельних ділянок - серія та номер: 802, виданого (посвідченого) 03.12.2018 державним нотаріусом Другої Костянтинівської державної нотаріальної контори, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.116-117).
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.09.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.131).
Представниця позивача Гнатенко Ю. Є. у судовому засіданні позовні вимоги ПрАТ «АПК- ІНВЕСТ» підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду цієї справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, у зв`язку з чим судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Третя особа ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду цієї справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, його неявка згідно із ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.
Судом установлено, 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 03 квітня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 1059, згідно із яким в оренду передається земельна частка (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, строком на двадцять років, згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ДН № 0173280 від 30.08.1996. Цього ж дня - 22 березня 2012 року, ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_3 уклали Акт приймання-передачі земельної частки (паю) до Договору, в якому зазначено, що ОСОБА_3 передав, а ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» прийняло в володіння та користування (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом (а.с. 7-8, 9).
Відповідно до розпорядження голови Костянтинівської райдержадміністрації від 07 травня 2018 року № 237, ОСОБА_3 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) у зв`язку з заміною сертифікату серія ДН № 0173280 на право на земельну частку (пай) на правовстановлюючий документ на земельну ділянку із земель КСП «Дружківський», орієнтовною площею 4,86 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.
03 грудня 2018 року право власності на спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення на підставі договору міни від 03.12.2018, посвідченого державним нотаріусом Другої костянтинівської державної нотаріальної контори було зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.10-11).
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2019 року в цивільній справі за позовом ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про переукладення договору, позов задоволено. Визнано переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_3 , зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради 03.04.2012 за № 1059 на договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки :43:000:0007, площею 4,2167 га) на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю), починаючи з дати державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер :43:000:0007, площею 4,2167 га, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - з 20 серпня 2018 року у певній редакції. В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ПрАТ «АПК-ІНЕСТ» про припинення договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 31 березня 2021 року (а.с.36-41).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Проте, незважаючи на ухвалене рішення суду, позивач на теперішній час не має змоги його виконати та внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки наявний Договір емфітевзису, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , речове право за яким зареєстроване 26.12.2019 Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області за № 34905475 (а.с.10-11).

Згідно із ч. 1 ст. 148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку на рівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Частина 2 ст. 152 ЗК України закріплює, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 412 ЦК України встановлено, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України, вищенаведених обставин, враховуючи, що Договір оренди земельної частки (паю), укладений між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_3 не припинив своєї дії та відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2019 року був переукладений на договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки :43:000:0007, площею 4,2167 га) на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю), вбачається, що земельна ділянка, яка є предметом спору, під час дії наведеного договору була передана в користування відповідно до договору емфітевзису іншій особі, що є порушенням норм діючого законодавства оскільки одна і таж земельна ділянка не може бути передана в оренду або в інший спосіб у користування - одночасно.

Тобто, відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України, вищенаведене є підставою для визнання договору емфітевзису недійсним та скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису).

З огляду на вищенаведене, права ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» на теперішній час є порушеними, а тому, підлягають захисту шляхом визнання оспорюваного договору емфітевзису недійсним з одночасним скасуванням державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), як похідної вимоги, оскільки, обидві позовні вимоги пов`язані між собою підставою виникнення. Задоволення похідної вимоги є логічним наслідком задоволення основної вимоги про визнання договору недійсним.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» належить задовольнити в повному обсязі.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПрАТ «АПК- ІНВЕСТ» необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 4540,00 грн (тобто по 2270,00 грн з кожного).

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» (, адреса: 85325, Донецька область, Покровський район, с. Рівне, вул. Шопена,1-а) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) про визнання недійсним договору емфітевзису та припинення речового права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) задовольнити.

Визнати недійсним Договір емфітевзису щодо земельної ділянки, кадастровий № :43:000:0007, площею 4,2167 га, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), за яким зареєстровано 26.12.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області та припинити речове право, зареєстроване за № 34905475, яке виникло на підставі Договору емфітевзису, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частках на користь Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» судовий збір у розмірі 4540,00 грн, тобто по 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп з кожного.

Повний текст рішення складено 03 листопада 2021 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має прав на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О. В. Каліуш