УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря Якимової О.С., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «МетаБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національний Банк України, про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті,

В С Т А Н О В И В:

18.10.2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «МетаБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національний Банк України, про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті.

Разом із позовною заявою від ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник проситьсуд забезпечити позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "МетаБанк", 3-тя особа: Національний банк України про захист прав споживачів, про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті, наступним шляхом:накласти арешт на квартиру, що знаходиться за- адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 - на праві власності ОСОБА_1 ;заборонити Акціонерному товариству "МетаБанк' вчиняти дії щодо звернення стягнення, розпорядження, користування квартирою знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ; зупинити стягнення на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2020 р. №335/2190/16-ц за позовом АТ "МетаБанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З 18.10.2021 року по 22.10.2021 року суддя Апаллонова Ю.В. перебувала у нарадчій кімнаті, а відтак з урахуванням вищенаведених обставин, розгляд заяви здійснюється після виходу з нарадчої кімнати 22.10.2021 року в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст.7 та ч. 1 ст.153 ЦПК України.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі не відкрито.

За наслідками розгляду відповідних матеріалів, суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Згідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Предметом позову ОСОБА_4 є визнання відмови незаконною та зобов`язання провести реструктуризацію, а відтак, протиправність дій відповідача лише буде досліджуватися під час розгляду даного позову по суті.

Таким чином, під час забезпечення позову суд не має законних підстав наперед вирішуватипитання, які під час розгляду позову по суті будуть предметом дослідження та фактично є предметом самого позову, оскільки спір між сторонами ще не вирішений, і підстави вважати, яке саме рішення буде прийнято судом, у позивача відсутні.

Ставлячи питання про забезпечення позову в такий спосіб, представник позивача просить фактично ухвалити рішення без розгляду справи по суті, що суперечить вимогам закону.

Так само, заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2020 р. №335/2190/16-ц за позовом АТ "МетаБанк" до ОСОБА_1 .

Разом із тим, наведений у заяві вид забезпечення позову не передбачений ст. 150 ЦПК України.

Тим більше, як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Суд також зауважує, що відповідно до п.п. 5,6 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Однак, відомості про наявність вказаних обставин відсутні, тоді як зупинення реалізації арештованого майна передбачено лише у випадку якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, як альтернативний вид забезпечення, передбачений лише у випадку оскарження боржником виконавчого документу у судовому порядку. В даному випадку такий виконавчий документ не оскаржується.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Разом з тим, наявність самого по собі позову не є підставою для задоволення заяви та вжиття відповідних заходів забезпечення позову, про які просять позивачі.

Крім того, під час вжиття такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно та заборона розпоряджатись ним, необхідно враховувати, що в контексті положень ст. 149, 150 ЦПК України цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18).

Судом встановлено, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, не належить до предмета спору, оскільки позовні вимоги стосуються визнання відмови у реструктуризації незаконною, а не права власності на квартиру (інше речове право), витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів, і майнові вимоги у позові не заявлені.

При цьому, види забезпечення позову, який просить вжити позивач, у тому числі і накладення арешту на майно та заборона вчинити певні дії не є співмірним із заявленими позовними вимогами про визнання незаконною відмови у проведенні реструктуризації та зобов`язання провести реструктуризацію, і на думку суду, позивачем не доведено, що у випадку задоволення позовних вимог, не забезпечення даного позову зможе утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження прав відповідача, так як спір по суті ще не вирішений та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. При цьому, обрані позивачем способи забезпечення позову шляхом не співвідносяться з предметом позову при цьому невжиття заходів забезпечення позову не матиме наслідком невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, вважаючи недоведеними доводи позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення в обрані позивачем способи, прихожу до висновку, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову немає, а відтак, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «МетаБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національний Банк України, про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 22.10.2021 року

Суддя: Ю.В. Апаллонова