Справа № 158/2271/21
Провадження № 2/0158/603/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Поліщук С.В.,

при секретарі - Брись А.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про повернення майна, або відшкодування його вартості та стягнення моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у липні 2020р. він, на певний період часу, надав (почитати) відповідачу по справі ОСОБА_2 книгу (один із томів) чотирьохтомної збірки «Хемінгуея» 1968 року видання, зобов`язавши її повернути, про що остання написала розписку.

У зв`язку із не поверненням відповідачем по справі його майна, він неодноразово звертався до неї особисто із проханням повернути йому книгу, яка є пам`яттю про його батька, який збирав свою бібліотеку.

Через відсутність можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, певний проміжок часу позивач ОСОБА_1 зазнав моральних страждань у вигляді порушення його психологічної рівноваги, негативних емоцій та переживань.

Просить суд зобов`язати відповідача по справі ОСОБА_2 повернути йому книгу із чотирьохтомної збірки «Хемінгуея» 1968 року видання, або відшкодувати її вартість, а також стягнути з відповідача по справі на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.08.2021 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче засідання.

В підготовчому засіданні, за згодою позивача, відповідач по справі ОСОБА_2 повернула позивачу по справі ОСОБА_1 вказану книгу про що свідчить його письмова заява, з якої вбачається, що останній будь -яких претензій до ОСОБА_2 в частині позовних вимог щодо повернення належного йому майна не має, та в цій частині відмовився від позову, про що судом постановлена відповідна ухвала від 20.09.2021р., згідно якої закрито провадження у даній цивільній справі в частині повернення майна, або відшкодування його вартості. В частині стягнення моральної шкоди, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підтримав частково, з підстав викладених у позовній заяві, просив стягнути з відповідача по справі в його користь завдану йому моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 просила в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди відмовити. Пояснила суду, що позивач, надавши їй у липні 2020 року вказану книгу не зазначив конкретний строк її повернення, а вона в свою чергу через сімейні обставини (смерть сина, матері, проживання в різних населених пунктах) не мала можливості швидко її повернути. Вважає, що її діями вона не завдала позивачу моральної шкоди.

Заслухавши пояснення сторін по справі, кожного зокрема, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 55 Конституції України встановлює, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року у справі № 9-зп щодо офіційного тлумачення ч. 1 ст. 55, ст. ст. 64, 124 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В постанові Великої Палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено правовий висновок, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

При цьому причинний зв`язок між протиправними діяннями заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії тертіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як із поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Судом встановлено, що відповідно до письмової розписки ОСОБА_2 , остання вказала, що книга (один із томів) чотирьохтомної збірки «Хемінгуея» 1968 року видання, знаходиться у неї, оскільки ОСОБА_1 дав їй її почитати та зобов`язується повернути в відмінному стані (а.с. 5).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 долучив до матеріалів даної справи скаргу на ім`я головного лікаря Ківерцівської ЦРЛ у якій просив посприяти у вирішенні питання, щодо повернення ОСОБА_2 , яка працює у даному комунальному закладі, належної йому книги (а.с. 6, 7).

Відповідач по справі 20.09.2021р. подала до суду письмове пояснення у якому вказує, що з метою досудового врегулювання даного спору, вона неодноразово зверталась до позивача по справі ОСОБА_1 з приводу повернення йому вказаної книги, на що отримала відповідь, що позивач прийме книгу лише в суді, у зв`язку з чим не вбачає підстав для відшкодування маральної шкоди.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Станков проти Болгарії» зазначив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Так, в Постанові Верховного Суду у справі № 750/6330/17 зроблено висновок, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання або ж приниження, які завдають моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, зокрема, інтенсивність, повторюваність протиправних дій, фізичні або психологічні наслідки, стан здоров`я. Верховним Судом зауважено, що саме позивач повинен довести, які саме дії спричинили страждання, яку саме шкоду вони заподіяли та в якому розмірі.

Отже, не кожне переживання, хвилювання є стражданням. Страждання - це відчуття сильного фізичного болю, глибоких душевних мук, а не будь-яка негативна емоція. Саме через страждання фізичної особи визначається поняття моральної шкоди, його характер та глибину потрібно доводити, щоб довести моральну шкоду.

За положеннями частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У пункті 5 своєї Постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого позивач при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для справи.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001р. «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що спори про відшкодування фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема:

- коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень;

- у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад ст. 49 Закону "Про інформацію", ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права");

- при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Будь-яких доказів на підтвердження того, що внаслідок дій відповідача, які полягали у несвоєчасному (на думку позивача) поверненні книги (одного із томів) чотирьохтомної збірки «Хемінгуея» 1968 року видання, дата повернення якої не була узгоджена сторонами по справі у письмовій розписці, позивач переніс глибокі душевні страждання, що призвело до заподіяння йому моральної шкоди останній суду не надав, тобто позивач не довів суду, яку саму шкоду заподіяно йому діями відповідача ОСОБА_2 .

З врахуванням вищевикладеного, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

Оскільки сторони по справі звільнені від сплати судового збору (а.с. 4, 17), судові витрати, пов`язані з розглядом даної цивільної справи слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, ч. 6 ст. 141, ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України,-

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постано0ви суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_2 .

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук