Справа № 302/1301/20
№ 2/302/65/21
Номер рядка звіту 61
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

13.07.2021 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

з участю: секретар с/з Гажук Н.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Шишола В.В.,

третя особа ОСОБА_2 ,

представник третьої особи адвокат Оленич Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в райсуді в смт Міжгір`ї цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пилипецької сільської ради, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності житловий будинок АДРЕСА_1 по спадкуванню за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

24.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтував так.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . Ще раніше, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 . ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Н.Студенівської сільської ради 19.01.1995 за реєстровим номером 2, за яким 1/2 частину житлового будинку заповіла сину ОСОБА_1 (позивачу), а іншу 1/2 частину другому синові ОСОБА_5 (третій особі).

У ОСОБА_3 було дев`ятеро дітей: ОСОБА_6 , 1938 р.н., ОСОБА_7 , 1939 р.н. (померла), ОСОБА_8 , 1946 р.н. (помер), ОСОБА_9 , 1949 р.н., ОСОБА_10 , 1951 р.н.,(померла), ОСОБА_1 , 1953 р.н. (позивач), ОСОБА_5 , 1958 р.н. (третя особа).

У 2020 році позивач вирішив оформити спадкові права. Під час оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку виявилось, що зазначений заповіт є нікчемним, бо не підписаний заповідачем, тобто ОСОБА_3 . У зв`язку з цим приватний нотаріус Дунаєв Ю.М. визнав заповіт нікчемним, оскільки спадкування майна здійснюється за положеннями ЦК України в редакції 1963 року. Нотаріус встановив, що позивач прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, а також те, що інші спадкоємці не подали заяв про прийняття спадщини і про відмову від прийняття спадщини в у встановленому порядку. Натомість нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності правоустановчих документів на житловий будинок, який був збудований в 1970 році. Позивач виготовив технічний паспорт та інвентарну справу на житловий будинок. Позивач викладені обґрунтування підтверджує довідками про акти цивільного стану, довідками з Н.Студенівської сільської ради, яка внаслідок реформи територіальних громад об`єднана в Пилипецьку сільську раду. Позивач просить визнати за ним в цілій частці право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У справі винесено такі процесуальні рішення :

- згідно з ухвалою судді від 29.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі і призначено підготовчий судовий розгляд;

- згідно з ухвалою суду від 01.03.2021 закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті;

- згідно з ухвалою суду від 13.07.2021 залучено ОСОБА_2 в справу у зв`язку зі смертю третьої особи ОСОБА_11 як правонаступника померлої особи.

Процесуальні позиції сторін і третьої особи.

Відповідач в особі Пилипецької сільської ради позов визнав без надання обґрунтування цієї позиції.

Третя особа ОСОБА_5 і його правонаступник ОСОБА_2 позов заперечили повністю на основі такого обґрунтування позиції.

Третя особа ОСОБА_5 без самостійних вимог під час підготовчого судового розгляду подав заяву про те, що він не діє на стороні позивача, бо з ним не узгоджувалась позовні вимоги, а також заперечив позов на основі такого обґрунтування цієї позиції.

Позивач зазначив у позові неправдиві відомості, бо відразу після смерті ОСОБА_3 і члени його сім`ї не проживали зі спадкодавцем, а проживав з своєю сім`єю у Воловецькому районі. Зокрема, що протягом 1992-1996 років він з своєю сім`єю проживав з мамою в будинку АДРЕСА_1 , і саме тому мати заповіла половину належного їй майна і житлового будинку йому. Третя особа також зазначив, що після смерті матері ОСОБА_3 фактично вступили в управління спадковим майном він і позивач. Зокрема, вони домовились поділити земельні ділянки, які належали матері, і обробляють ці ділянки спільно зі своїми дітьми. Третя особа ОСОБА_5 також сплачував податки за земельні ділянки, якими користується. Вважає заповіт матері є чинним, бо він підписаний іншою особою під час його складання і посвідчення, бо мати не мала освіти і не була письменною, тобто не вміла читати і писати, однак нотаріус не взяв це до уваги. Третя особа вважає, що позивач діє не добросовісно з метою усунути його від права на спадкування за заповітом на належну частку в житловому будинку. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.

Третя особа вважає, що позивач обрав неправильний спосіб захисту свого права спадкування за законом, бо заповіт ОСОБА_3 не визнаний у судовому порядку недійсним, позивач допустив зловживання процесуальними правами, а саме залучив третю особу покійного ОСОБА_5 в справу на стороні позивача. Хоча попередньо не узгоджував думку позивача з приводу позову. Окрім цього, отримавши на підготовчому провадженні позицію третьої особи про заперечення позову, позивач не залучив третю особу як співвідповідача в справі чим унеможливив зміну процесуального статусу третьої особи. Третя особа також вважає, що визнання позову сільською радою не може бути прийнято, бо належним відповідачем за обставинами справи і змістом позову є саме третя особа (інший спадкоємець), а не орган місцевого самоврядування.

Встановлені судом обставини.

ОСОБА_3 у шлюбі з ОСОБА_4 народила дев`ять дітей. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 збудувала і володіла житловим будинком АДРЕСА_1 загальною площею 51,9 кв. м. ОСОБА_3 за життя не оформила право власності на житловий будинок у встановленому порядку і такий облікувався як нерухоме майно належне ОСОБА_3 в по господарській книзі Н.Студенівської сільської ради. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті розпорядилась зазначений житловий будинок, який належить їй на праві особистої власності передати: 1/2 частину сину ОСОБА_1 (позивачу), 1/2 частину сину ОСОБА_5 (третій особі , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Цей заповіт посвідчений секретарем Н.Студенівської сільської ради 19.01.1995. Заповіт підписаний ОСОБА_12 замість неграмотної ОСОБА_3 , про що зазначено у заповіті. Сторони підтвердили, що ОСОБА_3 була не письменною, тобто не мала освіти і не вміла читати і писати. ОСОБА_12 у судовому засіданні підтвердила, що підписувала заповіт замість ОСОБА_3 у сільській раді. Після смерті ОСОБА_3 у фактичне управління спадковим майном вступили ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , зокрема проживали в будинку і використовували земельні ділянки. Інші спадкоємці не приймали спадщину після смерті ОСОБА_3 , тобто не вступали у фактичне володіння, управління майном і не подавали заяви про прийняття спадщини нотаріусу.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серія ІУ-ЗК № 019504, виданого Н.Студенівської сільською радою за реєстровим записом у Книзі записів державних актів на право приватної власності № 8 на підставі рішення цієї ж сільської ради від 04.03.1995 ОСОБА_3 було передано у приватну власність 0,60 га для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного (селянського) господарства, в тому числі 0,0996 га в урочищі «Біля хати»; в урочищі «Затінь» - 0,1238 га, в урочищі «Загорода» - 0,1218 га; 0,0493 га; 0,1660 га; в урочищі «Біля хати Романа» - 0,0395 га.

Станом на час розгляду справи по суті в будинку фактично проживає ОСОБА_1 з дружиною.

Встановлені обставини не оспорюються (окрім обставини, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину). Встановлені обставини підтверджені актами цивільного стану, довідками з Н.Студенівської сільської ради, Пилипецької сільської ради, записами в паспортах гр. України про реєстрацію місяця проживання позивача і третьої особи, змістом спадкової справи, змістом заповіту ОСОБА_3 , показами свідків у судовому засіданні.

Згідно з постановою приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. від 23.12.2020 визнано нікчемним заповіт ОСОБА_3 (реквізити і зміст зазначені вище) по причині відсутності підпису заповідача з посиланням на статтю 1257 ЦК України. Цією ж постановою встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем на момент смерті відповідно до статей 548, 549 ЦК Української РСР. Нотаріус також зазначив, що ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, інших заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину чи судових рішень щодо продовження строку для прийняття спадщини не надходило. Нотаріус дійшов висновку, що в спадковій справі відсутні правоустановчі документи на житловий будинок АДРЕСА_1 , і відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зареєстроване право власності на зазначене нерухоме майно і по цій причині відмовив ОСОБА_1 (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно з довідкою Н.Студенівської сільської ради № 935 від 11.09.2020 ОСОБА_3 , 1914 р.н., була постійною мешканкою АДРЕСА_1 і разом з нею на день її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в зазначеному будинку проживали і були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1953 р.н. син, ОСОБА_13 ,1992 р.н. онука, ОСОБА_14 , 1963 р.н. невістка (постійно проживала, але була зареєстрована в смт Воловець Закарпатської області).

Свідок ОСОБА_12 показала, що раніше працювала в Н.Студенівській сільській раді касиром і підписала заповіт замість ОСОБА_3 , яка не вміла писати і читати, що посвідчувався секретарем сільської ради.

Свідок ОСОБА_15 показав, що раніше обіймав посаду сільського голови села Нижній Студений. ОСОБА_5 був чоловіком його сестри. Однак вони мали погані стосунки в шлюбі. У зв`язку з цим ОСОБА_5 переходив проживати в будинок матері АДРЕСА_1 на тривалий час, хоча був зареєстрований у будинку сестри.

Свідок ОСОБА_16 показав, що земельними ділянками , які належали ОСОБА_3 в урочищі «Загорода» користував ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_17 показала, що мешкає поряд з будинком АДРЕСА_1 , в якому проживала до смерті ОСОБА_3 . Свідок повідомила, що ОСОБА_5 проживав з мамою, однак вони сварились через його подружнє життя. Пізніше в будинку матері проживав ОСОБА_1 .

Згідно із записами в паспорті громадянина України ОСОБА_1 (позивач) з 04.03.1992 був прописаний в АДРЕСА_2 і знявся з реєстраційного обліку за зазначеною адресою 23.03.2005 і зареєстрував місце проживання в АДРЕСА_1 05.07.2005.

Згідно з довідкою ГУ ДПС в Закарпатській області ОСОБА_5 сплачував земельний податок з 2012 по 2018 роки.

Оцінивши встановлені обставини, позиції сторін, третьої особи, доводи їх представників, подані в справу докази, суд дійшов такого висновку.

Статтею 206 ч.4 ЦПК України передбачено, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання позову відповідачем і продовжує розгляд справи.

Суд вважає, що підстав для прийняття позову відповідачем не має з огляду на таке.

Спадкові правовідносини, які виникли після смерті ОСОБА_3 регулюються положеннями ЦК України в редакції закону 1963 (ЦК УРСР). Згідно з статтею 541 цього Кодексу заповіт повинен підписуватись особисто заповідачем. Стаття 543 ЦК УРСР передбачала, якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням у його присутності і в присутності нотаріуса або посадової особи, яка посвідчує заповіти, прирівнювані до нотаріально посвідчених (стаття 542 ЦК УРСР), заповіт може підписати інший громадянин. При цьому зазначаються причини, з яких заповідач не міг підписати заповіт власноручно. Заповіт не може підписувати особа , на користь якої його зроблено.

Із змісту заповіту видно, що він містить запис про те, що замість неграмотної ОСОБА_3 підписала заповіт ОСОБА_12 . Зазначена особа підтвердила таке в судовому засіданні в якості свідка та визнала приналежність її підпису в заповіті замість ОСОБА_3 .

Суд вважає, що нотаріус Дунаєв Ю.М. неправильно дійшов висновку про нікчемність зазначеного заповіту по причині відсутності підпису заповідача ОСОБА_3 , посилаючись на положення статті 1257 ЦК України 2003р. Адже стаття 1247 ЦК України також передбачає, що якщо фізична особа у зв`язку із хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчиення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Отже, положення ЦК УРСР і ЦК України щодо підписання заповіту іншою особою, якщо заповідач з причин, зазначених у законі, не може особисто підписати заповіт, по суті є однаковими.

Натомість нотаріус Дунаєв не взяв до уваги зазначені положення закону і безпідставно і неправомірно визнав заповіт ОСОБА_3 нікчемним. У судовому порядку заповіт ОСОБА_3 не визнавався недійсним. Нормами ЦК УРСР не передбачались нікчемність заповіту з підстав порушення порядку його посвідчення. Відповідно до частини другої статті 545 ЦК УРСР (в редакції чинній на час складання заповіту) якщо заповіт буде визнаний недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах.

Таким чином, позивач обрав неправильний спосіб захисту своїх спадкових прав щодо визнання права спадкування майна померлої матері ОСОБА_3 у вигляді житлового будинку виключно за правилами спадкування за законом. За наявності чинного заповіту спадкодавця на зазначене нерухоме майно таке право позивач має в порядку спадкування за заповітом.

Під час судового розгляду позивач не скористався процесуальним правом зміни підстави позову. Суд зобов`язаний розглянути справу в межах заявлених позовних вимог.

Окрім цього, суд встановив, що третя особа ОСОБА_5 і його правонаступник ОСОБА_2 заявляє вимоги по спадкуванню за заповітом ОСОБА_3 , а також за заповітом ОСОБА_5 на користь сина ОСОБА_2 , на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з вступом у фактичне управління спадковим майном після смерті ОСОБА_3 .

Обґрунтування рішення суду і висновки, зазначені вище, ґрунтуються також на правовій позиції (висновках) Верховного Суду, які зазначені в постановах від 22.01.2020 (справа № 363/4990/15-ц) , від 14.12.2020 справа № 333/1249/19.

З огляду на викладене суд дійшов переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судових витрат до стягнення чи повернення не має.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 26.07.2021.

Суддя: В. П. Кривка