Справа № 621/452/21
Провадження № 2/621/527/21
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретарів судового засідання - Акулової А.М., Лацько А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Орел В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Орган опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

19.02.2021 ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 , третя особа - Орган опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_3 зазначила, що з 27 грудня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем, народилася донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11 липня 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

03 червня 2019 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_6 ».

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_5 , у розмірі 1 500 грн 00 к., щомісячно.

Донька - ОСОБА_5 , проживає разом з позивачем, відповідач ніяким чином не піклується про доньку з моменту її народження, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання. Відповідач не спілкується з донькою не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Також позивач зазначає, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 68 500 грн.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_3 , звернулася до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 23.03.2021 провадження по справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.05.2021 закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 07.06.2021.

30.07.2021 до канцелярії суду від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Орел В.В. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник відповідача посилаючись на практику Верховного суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 119-127).

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні 30.07.2021 просила задовольнити позов в повному обсязі з підстав викладених в ньому, вважала, що в інтересах дитини буде кращим позбавити відповідача батьківських прав.

Представник позивача - адвокат Ходаковський Ю.Б., в судовому засіданні 18.10.2021, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позові, крім того, зазначив, що відповідач є громадянином України і даних щодо неможливості ним перетину кордону немає, аліменти почав сплачувати лише після того, як дізнався про ініціювання судового процесу з приводу позбавлення його батьківських прав, що не свідчить про належне виконання ним батьківських обов`язків.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Представник відповідача адвокат Орел В.В., в судовому засіданні 18.10.2021 просив відмовити в задоволенні позову, зазначив, що батько бажає спілкуватися з дитиною, однак, фізично немає змоги, оскільки перебуває на території Російської Федерації. Саме вказаний факт є перешкодою у можливості спілкування з донькою, більш того, позивач чинить перешкоди такому спілкуванню. Зазначив про те, що не був обізнаний про наявність рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, а коли дізнався про вказаний факт, почав здійснювати відповідні виплати. На думку представника, позиція позивача ОСОБА_3 , грунтується на тому, що вона на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, але вказаний факт не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав батька дитини. Докази, які б свідчили про наявність сукупності підстав для задоволення позову відсутні.

В судовому засіданні 29.09.2021, представник органу опіки та піклування Стаднік А.С. вказав на доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 . Зазначив, що за даними органу опіки, відповідач ОСОБА_4 , з дня народження дитини жодним чином не піклується про доньку. Дитина сприймає та вважає своїм батьком лише ОСОБА_6 , а біологічного батька не знає взагалі. Вказані обставини є підставою для задоволення позову.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 виданого 19.05.2015 Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (а.с. 8).

Шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , зареєстрований 27.12.2013 Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 691 розірвано заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.07.2017. Рішення набрало законної сили 02.10.2017 (а.с. 9)

Відповідно до заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.11.2017 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн,. щомісяця, на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь її матері - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 11 квітня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 03.01.2018 (а.с 11-14).

Згідно з копією Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 , виданого 03.06.2019 ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_6 , в зв`язку з чим після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_6 », актовий запис № 3 (а.с. 10).

З копії Акту обстеження домоволодіння ОСОБА_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 10.02.2021, вбачається, що депутатом Пісочинської селищної ради Єгуповим Б.О. проведено обстеження домоволодіння в якому фактично проживають: ОСОБА_3 , 1988 року народження - мати; ОСОБА_5 , 2015 року народження - донька. Зі слів сусідів підтверджено, що родина проживає за вказаною адресою з 2019 року, батько дитини ОСОБА_4 за цей час до дитини ОСОБА_5 не приїжджав, участі у вихованні дитини не приймає. Підпис депутата ОСОБА_10 підтверджено старостою Коротичанського старостинського округу Пісочинської селищної ради Пегарь Н. (а.с. 15).

З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 11.04.2017 і до досягнення дитиною повноліття, станом на 31.01.2021 становить 68 500 грн. (а.с 16).

Заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів, станом на 30.06.2021 становить 73 050 грн. (а.с 16).

Відповідно до інформації про участь батька у вихованні ОСОБА_5 № 01-25/7 від 21.01.2021, наданої Коротичанським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) Пісочинської селищної ради, дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відвідує Коротичанський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) з 04.09.2019, до садочка дитину приводить та забирає її мати, яка приймає активну участь в житті групи, є членом батьківського комітету. З батьком дівчинки - ОСОБА_4 , вихователі не знайомі, так як жодного разу він не приводив та не забирав дитину, її життям не цікавився (а.с. 17).

З листа головного лікаря КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24 Харківської міської ради» Шарапанюка Л.М., вбачається, що ОСОБА_5 перебуває під наглядом лікарів фахівців КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24 Харківської міської ради» з приводу грижи білої лінії живота. Зі слів лікаря педіатра, лікувальний заклад дівчинка відвідує у супроводі матері, яка піклується про стан її здоров`я, виконує рекомендації лікарів. Інформації щодо участі батька в догляді та вихованні дитини лікувальний заклад не має (а.с. 18).

Висновком органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області 13.05.2021 № 8/10-21, визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно відносно доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки батько дитини ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, не забезпечує її потреби, не турбується про стан її здоров`я, не створює належні умови проживання та навчання дитини, що проявляється в повній відсутності батька в житті дитини (а.с. 67-77).

З копій виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_3 і додатковим рахункам від 22.12.2020, що відкриті на ім`я ОСОБА_3 в АТ КБ «ПриватБанк», вбачається що в період з 09.05.2019 по 09.05.2019, з 05.08.2019 по 05.08.2019, з 13.08.2019 по 13.08.2019 грошові надходження відсутні (а.с. 111, 112, 113).

Відповідно до копій виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_4 і додатковим рахункам від 29.03.2014, що відкриті на ім`я ОСОБА_3 в АТ КБ «ПриватБанк», вбачається що в період за 07.07.2021 - 07.07.2021 відбулося безготівкове зарахування коштів в рахунок сплати аліментів № НОМЕР_5 в розмірі 1 849 грн 00 к., коментар до платежу: Зміївський РВ ДВС СМУЮ (м. Харків), за 13.07.2021 - 13.07.2021 відбулося безготівкове зарахування коштів в рахунок сплати аліментів № НОМЕР_5 в розмірі 1 050 грн 00 к., коментар до платежу: Зміївський РВ ДВС СМУЮ (м. Харків) (а.с 115).

Відповідно до копії звіту про переказ з карти на карту, дата операції (МСК) 09.05.2019 та 05.08.2019 здійснено переказ 10 000 російських рублів, 13.08.2019 здійснено переказ 5 000 російських рублів з карти НОМЕР_6 на карту НОМЕР_7 , отримувач платежу: ОСОБА_11 (а.с. 123, 124, 125).

Відповідно до копії рахунку списання, без дати, на рахунок отримувача НОМЕР_8 , отримувач: ОСОБА_11 , було здійснено списання 10 000 російських рублів, з повідомленням отримувачу: «долг по аліментам» (а.с. 126).

Відповідно до копії квитанції № KCMP-BTX4-E89X-5178 від 07.07.2021, № 38TK-772A-MPPE-3B7T від 08.09.2020, № 3M63-KPBA-605K-AE42 від 08.09.2021 в АТ «Універсал Банк», ОСОБА_12 здійснено переказ з карти НОМЕР_9 на рахунок Зміївського РВ ДВС СМУЮ м. Харків , грошових коштів в сумі 1 050 грн 00 к., 4 150 грн 00 к., 4 000 грн 00к.,призначення платежу: ВП 55690864, заборгованість по аліментам ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 (а.с. 127, 144, 145).

Відповідно до копії бланку повідомлення про прибуття іноземного громадянина або особи без громадянства, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство: Україна, місце перебування АДРЕСА_2 , строк перебування до 01.11.2021, повідомлення прийнято Очаково - Матвіївське МФЦ району м. Москви 05.10.2015 (а.с. 121).

Допитана в судовому засіданні 30.07.2021, в якості свідка позивач ОСОБА_3 , пояснила суду, що відповідач не спілкувався з дитиною, не цікавиться її станом здоров`я, психологічним станом, тощо. Вона сама спілкувалася з відповідачем в останнє у 2020 році, відповідач виїхав за межі України у 2014 році, коли народилася донька відповідач присутній не був, з пологового будинку її з дитиною не забирав. Відповідач бачив дитину лише двічі, у віці шести місяців та одного року на території Російської Федерації. Дитина вважає за свого батька ОСОБА_6 , а свого біологічного батька вона не пам`ятає та не знає.

Допитаний в судовому засіданні 30.07.2021, в якості свідка ОСОБА_12 , пояснив суду, що він є рідним братом відповідача ОСОБА_4 . Позивач з дочкою їздила до брата на територію Російської Федерації декілька разів, йому відомо, що спілкування брата з дитиною на даний час припинено, з яких причин не знає. ОСОБА_4 не може повернутися на територію України, оскільки є військовослужбовцем. Брат допомагав дитині матеріально. ОСОБА_4 в іншому шлюбі не перебуває, інших дітей немає.

В судовому засіданні 29.09.2021 в порядку статті 232 Цивільного процесуального кодексу України, за відсутності заінтересованих у справі осіб та в присутності представника органу опіки та піклування Стадніка А.С. , була з`ясована думка малолітньої ОСОБА_5 , яка пояснила суду, що проживає в м. Харків разом з сестрою, братом, мамою - ОСОБА_14 та татом - ОСОБА_15 , якого вона дуже любить.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час відсутності відповідача ОСОБА_4 .

Встановлено факт перебування ОСОБА_4 , за межами України з 2015 року, що дає підстави для висновку, що ОСОБА_4 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, тощо.

Доводи представника відповідача Орла В.В. , щодо відсутності в діях ОСОБА_4 , свідомого чи умисного нехтування своїми батьківськими обов`язками з причин неможливості перетину кордону, суд сприймає критично.

Так, ОСОБА_4 , є громадянином України, а не іншої держави, зареєстрований на території Чугуївського району Харківської області, доказів того, що останній є військовозобов`язаним чи встановлення відносно нього відмовідних обмежень щодо перетину кордону, на розсуд суду не представлено.

Більш того, із сукупності встановлених обставин вбачається, що ОСОБА_4 не вчиняв жодних дій та не виявляв наміру спілкуватися з донькою чи брати участь у її вихованні.

Сам факт здійснення часткової сплати заборгованості по аліментам на утримання малолітньої ОСОБА_5 , що мало місце під час провадження у суді, не свідчить про належне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Малолітня ОСОБА_5 , вважає своїм батьком ОСОБА_6 , біологічного батька - ОСОБА_4 , не знає.

З пояснень малолітної ОСОБА_5 , її поведінки, психологічного сприйняття, з урахуванням віку та розвитку, судом зроблено висновок про дійсність її тверджень, що, зокрема підтвердив представник органу опіки та піклування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , безвідповідально ставиться до питання виховання своєї дитини та її матеріального забезпечення.

Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини.

Реальних кроків щодо виховання дитини ОСОБА_4 , не вчинив.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_4 , його малолітньої доньки чи непереборних обставин, судом не встановлено.

Також, судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що відповідач намагався виконувати батьківські обов`язки.

На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , відносно малолітньої ОСОБА_5 , не зашкодить інтересам дитини, а навпаки забезпечить її гармонійний розвиток.

Висновок органу опіки та піклування затверджений рішенням Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області 13.05.2021 № 8/10-21, яким визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно відносно доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки батько дитини ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, не забезпечує її потреби, не турбується про стан її здоров`я, не створює належні умови проживання та навчання дитини, що проявляється в повній відсутності батька в житті дитини, має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Однак, суд погоджується з наданим висновком, оскільки він не суперечить встановленим в судовому засіданні обставинам справи та відповідає інтересам малолітньої дитини.

Доводи представника відповідача з приводу перешкод у спілкуванні з дитиною з боку позивачки нічим не підтверджені. Відповідач не приймав жодних законних засобів для врегулювання цього питання.

Отже, ухилення від виконання своїх обов`язків ОСОБА_4 з виховання його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлення щодо неї батьківського піклування, який не цікавиться донькою, її розвитком, матеріальним забезпеченням, станом здоров`я дитини, не приймає жодної участі у її житті, а тому встановлені фактичні обставини узгоджуються з приписами частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, та є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача з врахуванням наявності його винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового у розмірі 908 грн 00 коп.

Керуючись Законом України «Про охорону дитинства», статтями 19, 150, 155, 164, 165, 166, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, статтями 2, 4, 12, 13, 76-81, 247, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено - 28.10.2021.

Позивач - ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Відповідач - ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_11 .

Третя особа - Орган опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, юридична адреса: 62416, Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, провулок Транспортний, буд. № 2.

Головуючий: