Справа № 128/2346/21

РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Ганкіної І.А.

при секретарі: Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її свекруха ОСОБА_4 в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої також входить земельна ділянка площею 0,3045 гектарів у межах згідно з планом, місце розташування: АДРЕСА_1 ; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, :02:006:0469, що належала померлій ОСОБА_4 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 913405, виданий на ім`я ОСОБА_4 25 червня 2009 року Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі. Однак, позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4 , а дана спадкова земельні ділянка не була включена в заповіт складений від імені спадкодавця, в в`язку з цим вона не має можливості оформити свої спадкові права на неї в державній нотаріальній конторі. 18 травня 2018 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповідала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами й земельну ділянку орієнтовною площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , 1967 року народження. Даний заповіт був посвідчений 18 травня 2018 року ОСОБА_5 , секретарем Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 99. Таким чином, позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Спадщину після її смерті позивачка прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини. Особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є чоловік померлої, а свекор позивачки ОСОБА_2 . Таким чином він також є і спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , але він у встановлений законом строк подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 до Вінницької районної державної нотаріальної контори не надходили. Єдиною спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, є сама позивачка, так як вони більше п`яти років до дня її смерті постійно проживали з померлою разом однією сім`єю. Так, позивачка була законною дружиною рідного сина ОСОБА_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ще ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті чоловіка позивачка залишилася проживати разом з свекрухою ОСОБА_4 та свекром ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_2 і проживає з ними разом постійно в будинку, що видно з штампу про реєстрацію місця проживання позивачки в паспорті, в будинку зареєстрована з 13 березня 1987 року. Вказує, що вони оформили з батьками спадщину на Ѕ частину цього будинку, яка належала її померлому чоловікові ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 червня 1994 року. Пояснює, що свекруха ОСОБА_4 завжди гарно ставилася до позивачки, з 1987 року і до моменту її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом зі свекрухою однією сім`єю в будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 склала на позивачку заповіт, але забула в нього вписати ще одну належну їй земельну ділянку площею 0,3045 гектарів, що спадкоємиця не одразу з`ясувала.

З огляду на вищевикладене позивачка звернулась з даним позовом до суду, яким просить визнати право власності в порядку спадкування за законом та встановити факт, що має юридичне значення для подальшого оформлення спадкових прав.

В судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Галіцина В.В. позов підтримують в повному обсязі та просить його вимоги задовольнити, змін та доповнень не мають.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву, за якою позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_3 надала суду заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки. Справу просить розглянути у її відсутність.

За нормативними положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 18 червня 2020 року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої також входить земельна ділянка площею 0,3045 гектарів у межах згідно з планом, місце розташування: АДРЕСА_1 ; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, :02:006:0469, що належала померлій ОСОБА_4 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 913405, виданий на ім`я ОСОБА_4 25 червня 2009 року Управлінням Держкомзему у Вінницькому районі (а.с.17).

Однак, ОСОБА_1 являється спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4 , а дана спадкова земельна ділянка не була включена в заповіт складений від імені спадкодавця, в в`язку з цим ОСОБА_1 не має можливості оформити свої спадкові права на неї в державній нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 28 липня 2021 року за № 1198/02-31 (а.с.33).

18 травня 2018 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповідала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами й земельну ділянку орієнтовною площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , 1967 року народження. Даний заповіт був посвідчений 18 травня 2018 року ОСОБА_5 , секретарем Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 99 (а.с.9).

Особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є чоловік померлої, мій свекор ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження 09 червня 1960 року ОСОБА_2 , 1933 року народження та ОСОБА_7 , 1936 року народження (серія НОМЕР_2 ) видане 09 серпня 1960 року Писарівською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с. 13).

Єдиною спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, є ОСОБА_1 .

Законною дружиною рідного сина ОСОБА_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ще ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується: свідоцтвом про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 (серія НОМЕР_3 ) видане 28 квітня 1964 року Вінницько-Хутірською сільською радою Немирівського району Вінницької області 18 червня 2020 року (а.с.11); свідоцтвом про укладення шлюбу 08 червня 1986 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (серія НОМЕР_4 ) видане 08 червня 1986 року Вінницько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.12).

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки, при розгляді даної цивільної справи знайшли своє підтвердження факти, що мають юридичне значення, то з метою забезпечення реалізації спадкових прав позивача, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факти про які просить позивачка.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини .

Згідно статті 1264 ЦК України: 1. у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з нормами ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

За нормами п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження, цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Оскільки, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1987 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 постійно проживали разом однією сім`єю, а встановлення його факту має юридичне значення для заявника, то з метою забезпечення реалізації її прав, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт про який просить заявник.

Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачами спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1264, 1266, 1268 ЦК України, ст.ст. 2,3,11,12,13,206, 247, 263,264,265,315 ЦПК України, суд.-

Вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1987 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 постійно проживали разом однією сім`єю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , на: земельну ділянку площею 0,3045 гектарів у межах згідно з планом, місце розташування: АДРЕСА_1 ; цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, :02:006:0469, що належала померлій ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення виготовлено 19.10.2021.

Учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

третя особа ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя І.А. Ганкіна