Провадження №2/447/566/21
Справа №447/2231/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

28.09.2021 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у підготовчому судовому засіданні у м. Миколаїв Львівської області у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_3 ,

відповідач ОСОБА_2 .

Процесуальні дії.

16.07.2021 позивач ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики. В обґрунтування позову покликався на те, що 05.06.2011 позичив відповідачу для придбання земельної ділянки та будівництва майстерні по ремонту автошин грошові кошти у розмірі 60 000 доларів США, що стверджується розпискою від 05.06.2011, у якій відповідач зобов`язався повернути вказані грошові кошти у строк до 01.06.2019. Відповідачем не було повернуто грошових коштів у сумі 55 000 доларів США у термін, зазначений у розписці, та, крім того, такий звернувся із проханням позичити йому ще 40 000 доларів США для купівлі транспортного засобу, за допомогою якого таким би було зароблено гроші та повернуто борги. Оскільки відповідач є сином позивача, то 04.02.2019 позивач позичив відповідачу грошові кошти у сумі 40 000 доларів США для купівлі транспортного засобу, що стверджується розпискою від 04.02.2019. Відповідачем за цим зобов`язанням не було повернуто борг у сумі 38 000 доларів США. Відтак, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених інтересів, оскільки відповідач свідомо ігнорує прохання про повернення грошових коштів. Позивач просить стягнути з відповідача борг у сумі 2 511 000,00 грн., що є еквівалентом 93 000 доларів США, без стягнення відсотків за користування позикою, у зв`язку із тим, що відповідач є його сином. Крім цього, позивач просить покласти судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору на відповідача.

28.07.2021 до суду надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою від 29.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання у справі. Крім цього, відповідачу надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Ухвалу суду від 29.07.2021, копію позовної заяви, доданих до неї документів відповідач отримав 02.08.2021, що стверджується його розпискою на супровідному листі, наявному у матеріалах справи (а.с. 11).

Відзиву у визначений строк відповідачем подано не було.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали, просили такий задоволити з підстав у ньому викладених.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги відповідача повністю визнав, про що подав письмову заяву (а.с. 15). Повідомив, що дійсно позичав у батька кошти у сумах, вказаних у розписках про таке, однак, не має достатньо грошових коштів для того, щоб повернути позику.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону. Підстав для висновку про порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб у зв`язку з визнанням відповідачем позову немає.

У зв`язку із визнанням відповідачем позову, суд за згоди сторін, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Суд встановив:

Згідно розписки від 05.06.2011, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 60 000 доларів США для закупівлі будівельних матеріалів, виготовлення проектної документації, будівництва майстерні про ремонту коліс та придбання земельної ділянки. Відповідач зобов`язався повернути вказану суму коштів до 01.06.2019 (а.с. 4).

Згідно розписки від 04.02.2019, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 40 000 доларів США для купівлі транспортного засобу. Відповідач зобов`язався повернути вказану суму коштів до 01.01.2021 (а.с. 5).

Тобто, факт отримання грошей відповідачем було оформлено розписками від 05.06.2011 (а.с. 4) та 04.02.2019 (а.с. 5).

Розписки як документи, що підтверджують боргове зобов`язання, містять умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням його повернення та дати отримання коштів.

Станом на день пред`явлення позову і на час ухвалення судом рішення обов`язок відповідача щодо повернення грошових коштів не виконано.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Одним із способів захисту цивільних прав може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Судом встановлено, що у визначений договором строк відповідач свої зобов`язання не виконав і коштів не повернув.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі №6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі №464/3790/16-ц, провадження №14-465цс18, вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до приписів ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, відповідач ОСОБА_2 у визначений договором строк позики не повернув. Він вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання про повернення коштів за договорами позики від 05.06.2011 та 04.02.2019.

Як вбачається зі ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №373/2054/16-ц, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Водночас, позивач пред`явив вимогу до відповідача щодо виплати грошових коштів у національній валюті, що є еквівалентній сумі боргу, та відповідач визнав таке у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, сплачений судовий збір у розмірі 11 350,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 81, 89, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 15, 16, 525, 526, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики у розмірі 2 511 000 (два мільйони п`ятсот одинадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 08.10.2021.

Суддя Головатий А.П.