Головуючий у І інстанції Захарчук С.С.
Провадження № 22-ц/824/8604/2021 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 липня2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Гуля В.В., Оніщука М.І.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року у справіза заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У лютому2020 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва із заявою, в якій просила замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Подільського районного суду міста Києва по справі №758/11265/14-ц з ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ОСОБА_2 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ ГУ МВС України в Криму, 15.07.1997 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 05.06.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 800000220 від 26.04.2007 року у розмірі 1 024 734,60 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 336 592,58 грн., а всього стягнуто 1 361 327,18 грн. та судовий збір в розмірі 3 654 грн. Цим же рішенням задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа Банк» про визнання договору поруки припиненим та визнано договір поруки № 800000220-П від 26.04.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк», припиненим, а також стягнуто з ПАТ «Альфа Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

20.02.2020 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Є-Розстрочка» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Є-Розстрочка» свої права грошової вимоги до боржників за договором кредиту № 800000220 від 26.04.2007 року.

В цей же день, 20.02.2020 року між ТОВ «Є-Розстрочка» та ОСОБА_2 було укладено договір відступлення прав вимоги № 200220-001, відповідно до якого ТОВ «Є-Розстрочка» відступило ОСОБА_2 свої права грошової вимоги до боржників за договором кредиту № 800000220 від 26.04.2007 року.

Таким чином, ОСОБА_2 на підставі договору відступлення права вимоги від 20.02.2020 року володіє всіма правами вимоги, що випливають з вищевказаного кредитного договору та договорів забезпечення до нього, тому на підставі положень ст.ст. 512, 514 ЦК України ОСОБА_1 просила замінити у виконавчому провадженні попереднього стягувача АТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ОСОБА_2 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 через представника - адвоката Лиманського В.Ю. подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким задовольнити її заяву про заміну стягувача правонаступником.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , її представник - адвокат Лиманський В.Ю., а також заінтересована особа ОСОБА_2 ,апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.06.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 800000220 від 26.04.2007 року у розмірі 1 024 734,60 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 336 592,58 грн., а всього стягнуто 1 361 327,18 грн. та судовий збір в розмірі 3 654 грн. Цим же рішенням задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа Банк» про визнання договору поруки припиненим та визнано договір поруки № 800000220-П від 26.04.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк», припиненим, а також стягнуто з ПАТ «Альфа Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с.111-115).

20.02.2020 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «Є-Розстрочка» було укладено договір факторингу, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Є-Розстрочка» свої права грошової вимоги до боржників за договором кредиту № 800000220 від 26.04.2007 року (а.с.122-124).

Відповідно до п. 1.1. договору факторингу від 20.02.2020 рокув порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за договором кредиту № 800000220 від 26.04.2007 року, що укладений між Клієнтом та ОСОБА_1

20.02.2020 року між ТОВ «Є-Розстрочка» та ОСОБА_2 (цесіонарій) було укладено договір відступлення прав вимоги № 200220-001, відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Цедент відступає Цесіонарію свої права грошової вимоги до боржників за договором кредиту № 800000220 від 26.04.2007 року, що укладений між Клієнтом та ОСОБА_1 з усіма змінами та доповненнями до нього (а.с.127-129).

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд виходив з того, що заявником суду не надано доказів того, що вона, ОСОБА_1 , є правонаступником АТ «Альфа Банк», оскільки відповідно до договору відступлення прав вимоги № 200220-001 від 20.02.2020року правонаступником АТ «Альфа Банк» є ОСОБА_2 .

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171 св 18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи те, що належними, допустимими та достовірними доказами підтверджується той факт, що правонаступником АТ «Альфа-Банк» за договором кредиту № 800000220 від 26.04.2007 року, що укладений між банкомта ОСОБА_1 , є ОСОБА_2 , який набув усі права, що належали банку, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача його правонаступником є помилковим та таким, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про його скасування на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про задоволення заяви та заміну стягувача його правонаступником.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року - скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Подільського районного суду міста Києва по справі №758/11265/14-ц з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на його правонаступника - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: