Справа № 692/852/21
Провадження № 2/692/328/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді - Чепурного О.П., при секретарі - Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Драбів цивільну справу в спрощеному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон. Позов мотивований тим, що відповідач являється батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 29.11.2017 року було надано дозвіл на виїзд за межі території України ОСОБА_3 до 24.09.2021 року у супроводі матері ОСОБА_1 без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2 . На даний час ОСОБА_3 навчається в Анатолійській середній школі мученика Азама Гюдензе в Турецькій Республіці та має намір виїзжати за кордон для продовження навчання. Однак відповідач ухиляється від надання дозволу для виїзду дитини закордон та не наводить жодних аргументів такої відмови. Окрім того відповідач має заборгованість по сплаті аліментів та не приймає у часті у вихованні дочки.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 20.09.2021 року.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

З копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 29.11.2017 року ОСОБА_1 надано дозвіл на виїзд за межі території України ОСОБА_3 з 15 вересня 2016 року до 24 вересня 2021 року у супроводі матері, без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2 . Рішення суду набрало законної сили 29.12.2017 року.

З копії довідки студента, переклад якої засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бриштен В.В., зареєстровано в реєстрі №5074, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається та є студенткою в Анатолійській середній школі мученика Азама Гюдендеде.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 26.07.2021 року, ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження в розмірі 5220,50 грн.

Згідно зі ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ст. 158, 159 СК України спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, може бути вирішений органом опіки та піклування чи судом.

Зазначеними нормами СК України, Конвенції про права дитини, усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року) закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків.

Водночас, відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року по справі №712/10623/17 сформулювала правову позицію, згідно якої з огляду на приписи ст.124 Конституції України, ст.15 ЦК України при наявності до того підстав дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі судового рішення.

Зокрема, згідно з абз.1 ч.5 ст.157 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Постановою Кабінету Міністрів України №619 від 22 серпня 2018 року також були внесені відповідні зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року.

Так, відповідно до п.3, 4 вказаної постанови, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб.

Враховуючи зміни в законодавстві з 28 серпня 2018 року тимчасовий виїзд за кордон дитини, яка не досягла 16-річного віку, без згоди другого з батьків на строк до одного місяця можливий без ухвалення відповідного судового рішення в разі визначеного (підтвердженого) в рішенні суду чи органу опіки та піклування спільного проживання дитини з тим з батьків, який має намір такого виїзду з дитиною.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 2 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Позивачка в своїй заяві просить надати дозвіл на виїзд за кордон без згоди та супроводу батька їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3 з 24 вересня 2021 року до 24 вересня 2023 року. Проте, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 на дату розгляду справи досягла 16 років, а тому має право на самостійний виїзд за межі України.

Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позову про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, оскільки на даний час у позивачки не існує перешкод для виїзду з неповнолітньою дочкою за межі України без згоди відповідача, інших обставин для надання дозволу на тимчасовий виїзд її дочки за кордон без згоди батька саме на підставі рішення суду позивачка не навела.

Керуючись ст. 141, 150, 157,158, 159 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий