Номер провадження: 22-ц/813/9979/21
Номер справи місцевого суду: 522/9233/21
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/9233/21

Номер провадження: 22-ц/813/9979/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Федчишеної Т.Ю. 26 травня 2021 року, про повернення заяви заявникові,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом: - визначення місця та часу спілкування з малолітніми дітьми - сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком - ОСОБА_1 , на період розгляду справи до винесення судом рішення та набрання ним законної сили, щомісячно з 1-го по 15-е число поточного місяця, починаючи з 20:00 попередньої дати до 20:00 п`ятнадцятого числа поточного місяця. Зобов`язати матір - ОСОБА_4 передавати малолітніх дітей - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьку - ОСОБА_1 за місцем його проживання - АДРЕСА_1 , згідно визначеного судом часу спілкування.

Вказана заява обґрунтована тим, що 07 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб актовий запис №1349.

28 вересня 2015 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вищевказаним заочним рішення Приморського районного суду м. Одеси неповнолітніх дітей залишено на утриманні матері ОСОБА_5 .. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині визначення місця проживання дітей ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15.03.2016 року змінено рішення суду першої інстанції та ухвалено виключити із резолютивної частини рішення абзац третій наступного змісту: «Неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на утриманні матері ОСОБА_5 ».

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 незаконно, всупереч волі заявника відібрала дітей, фактично здійснивши захват малолітніх дітей в односторонньому порядку, без правової підстави, не маючи ані рішення суду, ані згоди позивача на проживання дітей разом з матір`ю та зайнялась штучним відчуженням дітей від позивача. Для цього, відповідачка навмисно повністю ізолювала дітей від позивача, не даючи змоги бачитись дітям зі своїм рідним батьком, жорстоко порушуючи перш за все права та інтереси дітей. Відповідачка свідомо повністю (тобто взагалі) не дозволяє бачитися дітям з позивачем, що позбавляє останніх батьківського піклування, уваги та присутності вже дуже тривалий час та намагається виключити позивача і з життя дітей. Діти, особливо такого віку, дуже сильно страждають від розлучення з батьком. Відсутність тісного зв`язку з батьком може призвести до тяжких психологічних наслідків у першу чергу для дітей, а вжиття запропонованого позивачем забезпечення позову може в деякій мірі їх невілювати. Завдяки тривалим протиправним та аморальним діям відповідачки, діти втрачають емоційний та духовний контакт з позивачем. Порушується природна потреба дітей в цьому віці ідентифікувати себе із батьком. Якщо в терміновому порядку не обмежити ці жахливі дії відповідачки, то можуть настати такі непоправні негативні наслідки, що приведуть до втрати у дітей емоційного зв`язку із рідним батьком. Поки в суді буде розглядатися справа, діти можуть остаточно втратити зв`язок з батьком.

Позивач буде позбавлений реальної можливості виконати рішення суду, оскільки діти остаточно будуть налаштовані відповідачкою та її оточенням проти рідного батька та остаточно і безповоротно втратять емоційний зв`язок з позивачем (відбудеться відчуження батька).

Крім того, як зазначено вище відповідачка постійно (регулярно) здійснює усвідомлене та цілеспрямоване психологічне домашнє насильство по відношенню до дітей та позивача. Тому, невжиття запропонованого позивачем забезпечення позову на період розгляду справи може бути просто небезпечно. Відповідно до методичних рекомендацій щодо запобігання та протидії насильству, які викладені у листі Міністерства освіти і науки України від 18.05.2018 р., обмеження у контактах із близькими та друзями, у виборі кола спілкування, перешкоджання одному з батьків у спілкуванні з дитиною, яка має з батьком емоційний зв`язок, повне обмеження доступу до спілкування, у комунікації з дитиною та участі в її вихованні - все це є формами психологічного насильства. Під впливом насильства дітям завдаються тяжкі психологічні травми, які мають згубні наслідки для подальшого фізичного та психічного здоров`я. Психічне насильство часто спричиняє депресії, нервові розлади, соматичні захворювання, загострення хронічних захворювань, і навіть призводить до самогубства.

Також, в заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник просив звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3, п. 2 ч. 1, ст. 8, п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, заявником зазначено, що в подальшому останній має намір подати позовну заяву (а. с. 1-7).

2.2 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року вищевказану заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви повернуто заявнику.

Ухвала мотивована тим, що оскільки заявником до заяви не додано доказів сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, вона є такою, що подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України та підлягає поверненню заявникові на підставі ч. 9 ст. 153 ЦПК України. (а. с. 91 - 92).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року скасувати. Вжити заходи забезпечення позову шляхом визначення місця та часу спілкування малолітніх дітей - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_1 , на період розгляду справи до винесення судом рішення та набрання ним законної сили, щомісячно з 1-го по 15-е число поточного місяця, починаючи з 20:00 попередньої дати до 20:00 п`ятнадцятого числа поточного місяця. Зобов`язати матір - ОСОБА_4 передавати малолітніх дітей - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьку - ОСОБА_1 за місцем його проживання - АДРЕСА_1 ) згідно визначеного судом часу спілкування (а. с. 96 - 103).

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує на те, що повертаючи заяву про забезпечення позову, судом першої інстанції було відмовлено (позбавлено) у праві на звернення до суду за захистом, навмисно затягується розгляд питання по суті. Повертаючи заяву, судом першої інстанції не було враховано посилання позивача на норми Закону України «Про судовий збір», на підставі яких позивач може (та повинен) бути звільнений від сплати судового збору, але суд вирішив, що відсутні підстави для звільнення заявника від сплати судового збору. Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявник не має процесуального статусу позивача (а. с. 96 103).

2.5 Узагальнені доводи інших сторін в апеляційному суді

ОСОБА_4 не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

2.6 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.08.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (а. с. 110 110 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги (а. с. 112 115).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.09.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (а. с. 120 120 зворотна сторона).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи (а. с. 121).

16.09.2021 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі (а. с. 125).

17.09.2021 року ОСОБА_4 отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги (а. с. 126).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.10.2021 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників (а. с. 129).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

07 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб актовий запис №1349 (а. с. 10).

28 вересня 2015 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано (а. с. 11 12).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а. с. 13 14).

Вищевказаним заочним рішення Приморського районного суду м. Одеси неповнолітніх дітей залишено на утриманні матері ОСОБА_5 ..

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15.03.2016 року змінено рішення суду першої інстанції та ухвалено виключити із резолютивної частини рішення абзац третій наступного змісту: «Неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на утриманні матері ОСОБА_6 » (а. с. 15 17).

24 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви (а. с. 1 7).

Ухвалою Приморського районного суду від 26 травня 2021 року заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви повернуто заявникові, оскільки заява подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України (а. с. 91 92).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи питання про повернення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд першої інстанції правильно визначився з нормами процесуального права, які підлягають застосуванню. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність повернення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 151 ЦК України визначено вимоги до заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У вищевказаній заяві про забезпечення позову заявник просить звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3, пп. ґ п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки він діє в інтересах малолітніх дітей та на захист їхніх прав, п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки предметом позову є захист сімейних прав, та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку зі зверненням його із заявою щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Згідно з пп. ґ п. 2, 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, якщо позивачем є особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 цього Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Крім того, відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що аргументи ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги, що на підставі вищевказаної статті він звільнений від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, оскільки така заява подана ним з метою вжиття заходів забезпечення позову, з яким має намір звернутися до суду заявник, також ці твердження підлягають перевірці під час розгляду справи за позовом, який на даний час до суду ще не поданий.

Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» згідно зі статтею 5 Закону № 3674-VI визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову. Оскільки передбачені Законом № 3674-VI пільги щодо сплати судового збору стосуються лише справи та її руху, то сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення доказів або позову (підпункт 13 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI) здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за пред`явлення певних позовів. Проте, це не стосується деяких категорій осіб незалежно від виду позову, оскільки Законом № 3674-VI вони взагалі звільнені від сплати судового збору, тобто і за оскарження ухвал суду та за вчинення інших процесуальних дій (зокрема, категорії, визначені у пунктах 8, 9, 18 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI).

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що заявник звільнений від сплати судового збору також на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи вищевказане, так як ОСОБА_1 не є позивачем та має процесуальний статус заявника, оскільки ним подано заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, а тому відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору. Крім того, предметом спору є - визначення права батька щодо виховання та спілкування з дітьми.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для звільнення заявника від сплати судового збору. Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та підлягає поверненню відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

За правилами, передбаченими пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявникові без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

3.6 Дата постановлення ухвали, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві, після її перегляду в апеляційному порядку може бути оскаржена в касаційному порядку.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року про повернення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе