Справа № 2-5687/2009
Провадження № 6/161/732/21
У Х В А Л А

18 жовтня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Білової Вікторії Анатоліївни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

18.10.2021 року головний державний виконавець Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Відділ) Білова В.А. (далі державний виконавець) звернулася до суду з вищевказаним поданням на обгрунтування якого зазначила, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження АСВП № 18753326 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5687, виданого 11.03.2009 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину. Разом з тим, боржник не виконує судове рішення, а тому станом на 01.07.2021 року у нього існує заборгованість по аліментах, яка складає 168502,47 грн. В ході здійснення виконавчого провадження, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, при розгляді якого останній брав участь у судових засіданнях, а тому про наявність заборгованості по аліментах він обізнаний. Крім того, боржнику 28.11.2018 року, 22.03.2019 року, 01.09.2018 року, 31.05.2019 року направлялись виклики державного виконавця із зобов`язанням з`явитсь для подання підтверджуючих документів щодо сплати боргу по аліментах. На виклики державного виконавця боржник не з`являється. Згідно отриманої інформації на запити державного виконавця, будь-які офіційні доходи у ОСОБА_1 відсутні. З метою перевірки майнового стану ОСОБА_1 за місцем його проживання державним виконавцем не одноразово здійснювались виходи за адресою: АДРЕСА_1 та надіслані повідомлення про вчинення виконавчих дій, проте дверей ніхто не відчиняв, а на подальші виклики боржник не реагує. Таким чином, ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення. Враховуючи наведене, просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення виконавчих дій, пов`язаних з перевіркою майнового стану боржника, описом та арештом даної квартири для подальшої реалізації.

Згідно ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань від неї на адресу суду не надходило.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності державного виконавця, на підставі наявних у поданні доказів.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Другому ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження АСВП № 18753326 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11.03.2009 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі № 2-5687/2009 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2009 року та до досягнення дитиною повноліття.

В ході здійснення вищевказаного виконавчого провадження, державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено наступні постанови від 14.02.2018 року: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Вказані обмеження застосовані до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні АСВП № 18753326, у ОСОБА_1 станом на вересень 2021 року існує заборгованість по сплаті аліментів, сукупний розмір якої становить 177905,97 грн.

У своєму поданні про примусове проникнення до житла боржника державний виконавець зазначає, що вжитими заходами виконання судового рішення не виявилося за в примусовому порядку стягнути із ОСОБА_1 існуючу заборгованість, у зв`язку з ухиленням останнього на виклики державного виконавця та відсутністю у нього будь-яких доходів. При цьому, за місце реєстрації боржника дверей квартири ніхто не відкриває, а на залишені повідомлення не реагує.

Згідно ч. 1, п. 13 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Аналіз положень ЗУ «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України та міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Проникнення до житла є крайньою мірою при примусовому виконанні рішення суду та суд може задовольнити подання про примусове проникнення до житла лише у випадку з`ясування всіх обставин, які мають значення для його вирішення.

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 267858451 від 28.07.2021 року, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно актів державного виконавця від 10.08.2021 року та від 30.09.2021 року, при виході за адресою місцезнаходження майна боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , дверей квартири ніхто не відчинив.

Однак, вищевказані акти державного виконавця суд не приймає до уваги, оскільки такі, в порушення вимог ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», були складені без залучення понятих.

При цьому, доказів того, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 , державним виконавцем було опитано сусідів за місцем знаходження майна ОСОБА_1 на предмет проживання чи відсутності останнього у житлі, матеріали подання не містять.

Також, державним виконавцем не було з`ясовано тієї обставини, чи не вибув ОСОБА_1 за межі України до застосування відносно нього відповідного тимчасового обмеження.

Суд зауважує, що інші докази, долучені державним виконавцем до свого подання про примусове проникнення до житла боржника, стосуються виконавчих дій, які були вчинені в період з дати відкриття виконавчого провадження та по 23.10.2019 року, а також такі жодним чином не свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення в цивільній справі № 2-5687/2009.

У свою чергу, державним виконавцем не надано доказів того, що в рамках здійснення виконавчого провадження АСВП № 18753326 нею було здійснено усі необхідні виконавчі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», що передують зверненню до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника.

На переконання суду, подання головного державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Білової В.А. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 є передчасним, а тому будь-які правові підстави для його задоволення відсутні.

При розгляді даного подання суд враховує положення ст. 30 Конституції України, норми ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, згідно яких ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Білової В.А. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 353, 354, 439 ЦПК України, ст. 30 Конституції України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Білової Вікторії Анатоліївни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 18 жовтня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська