Справа № 243/6974/21
Провадження № 2/243/2167/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2021 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Фаліна І.Ю.,
секретаря судового засідання Олещенко Д.М,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області справу за позовною заявою заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , це підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24099908, який сформовано28.01.2021 року державним реєстратором Радковсько Я.В. Андріївської сільської ради Слов`янського району Донецької області, право власності на вказаний будинок належить ОСОБА_1 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві власності, номер 105, який виданий 26.10.1978 року державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори.
У вищезазначеному будинку зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На даний час в будинку проживає позивач ОСОБА_1 зі своєю дружиною ОСОБА_4 та сплачує всі комунальні послуги. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживають в даному будинку з 2014 року, особисті речі відповідачів в ньому відсутні, окрім того вони не допомагають сплачувати комунальні послуги, які на них нараховуються.
Також зазначив, що 17.06.2021 року Виконавчим комітете Миколаївської міської ради позивачу повідомлено про відмову у задоволенні його заяви щодо зняття з місця реєстрації проживання - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в У країн та Правил реєстрації місця проживання, затверджених ПКМУ від 02.03.2016 № 207.
Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 не з`явились. До суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили позив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, повідомлялись, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи - Служба у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву, в якій начальник служби у справах дітей Олена Чуйкова просить суд провести слухання справи за відсутності представника третьої особи та надано суду висновок органу опіки та піклування відповідно якого вважають за доцільним визнати малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24099908, який сформовано 28.01.2021 року державним реєстратором Радковсько Я.В. Андріївської сільської ради Слов`янського району Донецької області, право власності на вказаний будинок належить ОСОБА_1 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві власності, номер 105, який виданий 26.10.1978 року державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним власником будинку.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами по справі, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить Довідка про склад сім`ї № 1111/0801/1245 від 17.06.2021 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради.
Відповідно акту № 4301 від 23.06.2021 року, складеним депутатом Миколаївської міської ради 8 скликання 2 округу Коритіною Н.О. у присутності сусідів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 на теперішній час проживає ОСОБА_1 зі своєю дружиною ОСОБА_4 , 1954 року народження. Син ОСОБА_2 , 1982 року народження та онука ОСОБА_3 , 2010 року народження зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2014 року не проживають за даною адресою.
З Висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради як органу опіки та піклування про визнання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такою, що втратила право користування житловим приміщенням затвердженого Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21.09.2021 № 877, вбачається, що відповідно до Довіреності від 26.05.2021 86 АА № 2954385, зареєстрованої в реєстрі за № 86/55-Н/86-2021-2-670, посвідченої Каракуловою Валерією Анатоліївною , тимчасово виконуючої обов`язки нотаріуса Романової Маріки Анатоліївни нотаріального округу міста Лангепас Ханти-Мансійського автономного округу - Югри Тюменської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянами Російської Федерації та мають місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
Також між Службою, ОСОБА_4 та її сином ОСОБА_2 (у телефонному режимі) відбулася розмова, з якої стало відомо, що подружжя ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_3 на цей час перебувають у Російській Федерації, мають там громадянство та повертатися на Україну вони не планують. Крім того, з 2018 по цей час їх постійне місце реєстрації, згідно із переданими документами (паспорт громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 та свідоцтво від 06.03.2018 № 54 про реєстрацію за місцем проживання ОСОБА_3 ), які було надано до Служби ОСОБА_4 .
Враховуючи вищевикладене, на виконання вимог частини 3 статті 29 Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-ІУ (зі змінами), відповідно до статті 160 Сімейпого Кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-Ш (зі змінами), Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ (зі змінами), Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (зі змінами), виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визнати малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Частиною 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Частиною 1 статті 163 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.
Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Беручи до уваги той факт, що відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 тривалий час та як стало відомо, на теперішній час проживають у Російській Федерації, суд приходить до переконання про законність вимог позивача та достатність підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування вищезазначеним житлом.
Відповідно до ч. ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фактично право дитини на житло не буде порушене, адже ОСОБА_3 протягом тривалого часу не мешкає за місцем реєстрації, а мешкає в іншій країні, разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , в той час як наявність лише формальної реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у належній позивачу квартирі створює йому перешкоди у реалізації свого права власності на цю квартиру.
За наведених обставин суд погоджується з встановленою органом опіки та піклування доцільністю визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 01.11.2021.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.Ю. Фалін

Донецької області