Справа № 440/1997/18 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 22-ц/811/1035/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Шеремети Н.О.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: прокурора Сеніва О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою прокуратури Львівської області на рішення Буського районного суду Львівської області від 12 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кізлівської сільської ради, правонаступником якої є Буська міська рада Львівської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, відділ у Буському районі Головного управління Держгеокадастру Львівської області, про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, уточненим заявою від 31.05.2019 року, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на належну йому земельну ділянку (пай), загальною площею 2,1620 га, яка складається з двох земельних ділянок: ділянки № НОМЕР_1 , площею 1,8482 га (рілля), та ділянки № НОМЕР_2 , площею 0,3138 га (кормові угіддя), що знаходяться на території Кізлівської сільської ради за межами населеного пункту, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з Державним актом на право власності на землю серії ІІ-ЛВ №037850 від 16.03.2000 року, виданим на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 13.03.2000 року №123, та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №6899.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина ОСОБА_3 , яка не встигла за життя оформити спадщину після смерті чоловіка, однак, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті свого чоловіка проживала разом з ним, а тому на спадкування належної ОСОБА_2 земельної ділянки мають право спадкоємці ОСОБА_3 у порядку спадкової трансмісії, до яких себе відносить позивач, оскільки є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 і частково вже прийняла спадщину після смерті сестри на підставі рішення Буського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2006 року, а інших спадкоємців немає.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 12 вересня 2019 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, загальною площею 2,1620 га, в тому числі: земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 1,8482 га, та земельну ділянку № НОМЕР_2 , площею 0,3138 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Кізлівської сільської ради Буського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду оскаржила прокуратура Львівської областів інтересах держави в особі Кізлівської сільської ради Буського району Львівської області, правонаступником якої є Буська міська рада Львівської області, просить рішення скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішенняпро відмову у задоволенні вказаного позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що з моменту смерті ОСОБА_2 і на час подання до суду позовної заяви, ніхто за охороною спадкового майна та за оформленням спадщини не звертався, нерухомого майна за померлим не рахується, спадкоємців будь-якої із черг за законом не виявлено, спадкова справа не заводилась.

Апелянт звертає увагу, що до спадкоємців першої черги за законом належала дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, окрім того, ОСОБА_2 був племінником чоловіка позивачки - ОСОБА_5 , про що зазначає позивачка в позовній заяві, при цьому, сама вона не є родичкою спадкодавця, тому не має визначених законом підстав для спадкування після його смерті.

Окрім того, апелянт просить врахувати, що в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Апелянт зазначає, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Також апелянт вказує, що при вирішенні даного спору застосуванню підлягали норми законодавства, чинного на момент відкриття спадщини.

11.06.2020 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Вважає, що підстав для звернення органу місцевого самоврядування до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою не було.

Наголошує, що після смерті ОСОБА_3 інших спадкоємців до спадщини її чоловіка немає, а тому вона (позивач), як єдиний спадкоємець, має право успадкувати майно після смерті двоюрідної сестри, в тому числі й те, яке остання не встигла оформити після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 .

Також позивач зазначає, що підставою для представництва інтересів держави шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду в даному випадку є порушення інтересів органу місцевого самоврядування - Кізлівської сільської ради Буського району Львівської області, яке полягає в обмеженні прав цього органу місцевого самоврядування на розгляд питання щодо визнання спадщини відумерлою, разом з тим, Кізлівська сільська рада щодо заявленого позивачем позову не заперечила, надавши суду відповідну заяву про визнання позову.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи, окрім сторони апелянта, не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є земельна ділянка (пай), загальною площею 2,1620 га, яка складається з двох земельних ділянок: ділянки № НОМЕР_1 , площею 1,8482 га (рілля), та ділянки № НОМЕР_2 , площею 0,3138 га (кормові угіддя), що знаходяться на території Кізлівської сільської ради Буського району Львівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з Державним актом на право власності на землю серії ІІ-ЛВ №037850 від 16.03.2000 року, виданим на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 13.03.2000 року №123, та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №6899, власником вказаної земельної ділянки був ОСОБА_2 (а.с.8).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Статтею 548 ЦК УРСР (1963 року), чинною на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 549 цього Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно зі статтею 530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с.41).

Разом з тим, згідно із записами у будинковій книзі (а.с.28-29), ОСОБА_2 був зареєстрований і проживав разом із своєю дружиною - ОСОБА_3 в будинку її матері - ОСОБА_6 .

Отже, ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , однак, свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на спірну земельну ділянку не оформляла.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Позивач ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , після смерті якої позивач успадкувала житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі рішення Буського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2006 року, яке набрало законної сили (а.с.6, 9).

Позивач ОСОБА_1 не належить до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2 .

Звертаючись із вказаним позовом, позивач як на підставу заявлених позовних вимог посилається на норму статті 1276 ЦК України.

Так, зокрема, статтею 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частини спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини в цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився, якщо строк залишився менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Аналогічного змісту норма містилась й у статті 551 ЦК УРСР, чинній на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Статтею 551 ЦК УРСР було передбачено, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців

Враховуючи наведені вище норми закону й те, що ОСОБА_3 померла після спливу майже шести років після смерті свого чоловіка і вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті, положення закону про спадкову трансмісію в даному випадку не застосовуються.

Отже, позивач не має права на спадкування спірної земельної ділянки після смерті ОСОБА_2 , як його спадкоємець або в порядку спадкової трансмісії.

При цьому, позивач не позбавлена права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , частину спадщини якої вона вже прийняла на підставі рішення Буського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2006 року.

Суд першої інстанції, в порушення наведених вище вимог закону, дійшов неправильного висновку про віднесення позивача до спадкоємців померлого ОСОБА_2 в порядку спадкової трансмісії, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, відтак, апеляційна скарга прокуратури Львівської області підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги прокуратури Львівської області, з позивача у користь апелянта підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 1057 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу прокуратури Львівської області задовольнити.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 12 вересня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь прокуратури Львівської області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 жовтня 2021 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: А.В. Ніткевич

Н.О. Шеремета