Ухвала

27 липня 2021 року

м. Київ

справа № 397/361/17

провадження № 61-12038ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня

2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 червня

2021 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області

від 09 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України), та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі частини п`ятої статті 74 КК України ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання, передбаченого частиною першою

статті 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених пунктом 2 частини першої статті 49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (далі - ПрАТ «Київський страховий дім») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_2

в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди

49 000 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди 145 149 грн та витрати на проведення автотехнічного дослідження в розмірі 2 500 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Речові докази:

- автомобіль марки Mercedes-benz, модель Atego1217, державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання власнику

ОСОБА_3 залишено в розпорядженні власника;

- автомобіль марки «МАЗ», модель «5336», державний номерний знак

НОМЕР_2 , з причіпом марки «МАЗ», модель «837810», державний номерний знак НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_2 залишено в розпорядженні власника.

Арешт, накладений постановою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2016 року на автомобіль марки Mercedes-benz, модель «Atego1217», державний номерний знак НОМЕР_1 , скасовано.

Арешт, накладений постановою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2016 року

на автомобіль марки «МАЗ», модель «5336», державний номерний знак

НОМЕР_2 , з причіпом марки «МАЗ», модель «837810», державний номерний знак НОМЕР_3 , скасовано.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2021 року вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня

2021 року щодо ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, залишено без змін.

17 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2021 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення матеріальної компенсації за цивільним позовом

і передати справу на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою

і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Згідно зі статтею 1 ЦПК України Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

З касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує судові рішення, ухвалені за цивільним позовом у кримінальному провадженні.

Частиною першою статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відшкодування (компенсація) шкоди у кримінальному провадженні

та пред`явлення цивільного позову здійснюється відповідно до Глави 9 КПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з частиною сьомою статті 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що судові рішення, ухвалені за цивільним позовом, пред`явленим у кримінальному провадженні, необхідно розглядати за правилами КПК України,

за виключенням випадків, передбачених частиною сьомою статті 128 КПК України.

Частиною другою Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що у складі Верховного Суду діють: 1) Велика Палата Верховного Суду; 2) Касаційний адміністративний суд; 3) Касаційний господарський суд; 4) Касаційний кримінальний суд; 5) Касаційний цивільний суд.

Відповідно до частини третьої статті 33 КПК України кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд.

Касаційну скаргу надіслано до Верховного Суду із зазначенням касаційного суду, який діє у складі Верховного Суду.

Отже, оскарження судових рішень, ухвалених за цивільним позовом у кримінальному провадженні, має здійснюватись у порядку КПК України із застосуванням положень ЦПК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 оскаржує судові рішення, ухвалені за цивільним позовом у кримінальному провадженні, і справу розглянуто судами першої та апеляційної інстанції у порядку кримінального судочинства, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду не має повноважень переглядати оскаржувані судові рішення у касаційному порядку, як суд касаційної інстанції.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 03 грудня 2018 року у справі № 415/2414/17 (провадження № 61-47439ск18)

та від 28 лютого 2019 року у справі № 1-920/11 (провадження

№ 61-48856ск18).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на викладене, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2021 року у кримінальній справі за обвинуваченням

ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук