УХВАЛА

про забезпечення позову

Справа № 495/3959/20

Номер провадження 2-з/495/162/2021

11 жовтня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши заяву адвоката Братінова Івана Петровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку і земельної ділянки об`єктом права спільної власності подружжя та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку і земельної ділянки об`єктом права спільної власності подружжя та визнання права власності.

Ухвалою суду від 14 червня 2021 року провадження у справі було відкрито.

01.10.2021 року представник позивачки адвокат Братінов І.П. подав до суду заяву про забезпечення позову у якій просить суд:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державному нотаріусу Арцизької державної районної нотаріальної контори Одеської області видавати свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1474 га кадастровий номер :02005:0013 в межах згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на житловий будинок по АДРЕСА_1 , та накласти арешт на вищевказані об`єкти нерухомого майна до набрання рішенням законної сили.

При цьому заявник обґрунтовує подану заяву тим, що в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку і земельної ділянки об`єктом права спільної власності подружжя та визнання права власності.

На виконання ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської про витребування доказів від Арцизької державної районної нотаріальної контори Одеської області до суду надійшла копія спадкової справи до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що 08 листопада 2020 року із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що на даний час ОСОБА_3 може вступити у спадщину на спадкове майно, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, заявник просить вжити вказані вище заходи забезпечення позову.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, отже заява позивача про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що між сторонами наявний спір, предметом якого є право власності на земельну ділянку площею 0,1474 га кадастровий номер :02005:0013 в межах згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 149 ЦПК України суд а заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку і земельної ділянки об`єктом права спільної власності подружжя та визнання права власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після отримання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 зможе розпорядитись спадковим майном, що є предметом спору.

Ця обставина переконливо свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову в частині заборони нотаріусу видавати свідоцтво про право на спадщину, істотно ускладнить ефективний захист прав позивачки ОСОБА_1 . Крім того, заборона видавати свідоцтва про право на спадщину є співмірною розміру позовних вимог та повністю відповідає їх змісту.

Разом з тим, відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року у справі № 643/12369/19, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна; заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Таким чином, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, суд вважає, що у даному випадку їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, суд вважає, що у даному випадку їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів третіх осіб та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона заборони нотаріусу видавати спадкові документи на спадщину до розгляду вказаної справи без інших осіб права користування ним.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вказаного вище роз`яснення Пленуму Верховного суду України, суд вважає, заборони нотаріусу видавати спадкові документи на спадщину до розгляду вказаної справи не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів інших осіб, у той час коли арешт майна є невідповідним заходом забезпечення позову, та може порушити інтереси інших осіб, тому у цій частині вимог слід відмовити.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення та застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачу збитки. (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Одночасно суд звертає увагу відповідача на те, що забезпечення позову є тимчасовим заходом та може бути скасований у разі представлення суду доказів щодо необґрунтованості позовних вимог та відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що заходи забезпечення позову у вигляді заборони нотаріусу видавати спадкові документи на спадщину до розгляду вказаної справи, є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивачки, та виключить можливість обмеження прав інших осіб, в той час як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст .3, 11, 149-151, 153, 154, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Братінова Івана Петровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку і земельної ділянки об`єктом права спільної власності подружжя та визнання права власності задовольнити частково.

Заборонити державному нотаріусу Арцизької державної районної нотаріальної контори Одеської області видавати свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1474 га кадастровий номер :02005:0013 в межах згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на житловий будинок по АДРЕСА_1 , до вступу у законну силу рішення суду по справі №495/3959/21 за позовом ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку і земельної ділянки об`єктом права спільної власності подружжя та визнання права власності.

В іншій частині вимог відмовити у задоволенні.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження та відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О. Боярський