№ 2/359/331/2021
УХВАЛА

18 жовтня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

03.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_4 , адреса проживання якого: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.7 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, номер витягу №3 від 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Києві, Україна, відомості про батька: ОСОБА_5 (підстава запису відомостей про батька заява матері та її підпис) (а.с.32-33).

Ухвалою судді від 28.01.2020 було відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

24.02.2020 представником позивача адвокатом Спаським А.Ю. подано клопотання про проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи для встановлення батьківства відповідача, проведення якої просить доручити Київському міському бюро судово-медичної експертизи.

24.12.2020 до суду надійшли письмові заперечення відповідача ОСОБА_4 (а.с.79-86), за змістом яких позовну вимогу про визнання батьківства вважає необґрунтованою та незаконною, яка не підлягає задоволенню, де, зокрема зазначає, що спільно з матір`ю позивача не проживав, не вів з нею спільного господарства, а також спільно не виховував та не утримував з нею дитину, ніколи не визнавав батьківства, не перебував з матір`ю позивача ні в особистих, ні в ділових, ні в трудових відносинах.

В підготовчому засіданні питання про призначення судово-генетичної експертизи судом не вирішувалось до заслуховування пояснень сторін та дослідження доказів, допиту свідка.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали клопотання про призначення судової експертизи.

Позивач надав пояснення, які обґрунтовують наявність підстав звернутись з відповідним позовом щодо визнання батьківства, посилаючись на показання матері ОСОБА_6 , допитаної судом в якості свідка, його схожість з відповідачем, їх переписку в соціальних мережах. Вважає, що генетичні дослідженні підтвердять батьківство відповідача.

Для розгляду даного клопотання судом була визнана обов`язковою явка представника відповідача для дачі відповідних пояснень.

Представник відповідача адвокат Шевченко Т.А. в судовому засіданні заперечувала проти призначення експертизи, зазначила, що позивач не надав жодних належних доказів спільного проживання, надання матеріальної допомоги чи визнання відповідачем свого батьківства. Від імені відповідача вона зазначає, що відповідач своє батьківство не визнає, проти позову заперечує, він має постійне місце проживання в іншій державі та в силу віку, свого морально-психологічного відношення до позову, заперечує проти призначення експертизи, відмовляється від участі у її проведенні.

Дослідивши подане клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання про призначення експертизи підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч.3, 4 ст.128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічні положення містяться у законодавстві відповідача.

Так, статтею 49 Сімейного кодексу Російської Федерації передбачено, що у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі між собою, і при відсутності спільної заяви батьків або заяви батька дитини (пункт 4 статті 48 цього Кодексу) походження дитини від конкретної особи (батьківство) встановлюється в судовому порядку за заявою одного з батьків, опікуна (піклувальника) дитини або за заявою особи, на утриманні якого перебуває дитина, а також за заявою самої дитини після досягнення нею повноліття. При цьому суд бере до уваги будь-які докази, з достовірністю підтверджують походження дитини від конкретної особи.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.2 цієї статті ці дані встановлюються , зокрема висновками експертів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Встановлено, що для вирішення зазначених в заяві питань, які стосуються предмету спору, потрібні спеціальні знання.

Суд звертає увагу, що, оскільки відповідач в своїх запереченнях посилається на законодавство держави, громадянином якої він є, то в цьому зв`язку слід зазначити, що відповідно до роз`яснень, наведених у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду Російської Федерації №16 від 16 травня 2017 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ, пов`язаних із встановлення походження дітей», що містяться в загальному доступі в мережі Інтренет, відповідно до статті 49 СК РФ при встановленні батьківства суд бере до уваги будь-які докази, з достовірністю підтверджують походження дитини від конкретної особи. Такі докази можуть бути отримані з пояснень сторін і третіх осіб, показань свідків, письмових і речових доказів, аудіо- і відеозаписів, висновків експертів (абзац другий частини 1 статті 55 ЦПК РФ).

Таким чином, заперечення представника відповідача щодо призначення експертизи, в тому числі у зв`язку з відсутністю доказів належних і допустимих доказів, невизнанням відповідачем батьківства, і його небажанням брати участь у проведенні експертизи, не можуть бути враховані судом, оскільки позивач, вправі звернутися до суду і доводити належними і допустимими доказами свої вимоги щодо визнання батьківства (встановлення свого походження від відповідача).

Висновок генетичної експертизи буде таким належним доказом.

Судом було заслуховано думку представника відповідача щодо визначеної позивачем експертної установи, проте конкретних пропозицій щодо проведення експертизи в іншій установі, заявлено не було, як і не було висловлено заперечень щодо визначеної позивачем експертної установи Київського міського клінічного бюро СМЕ.

В зв`язку з призначенням судово-генетичної експертизи, суд вважає можливим та доцільним зупинити провадження у справі на час проведення експертизи, враховуючи, що висновок експерта матиме суттєве значення для подальшого розгляду даної цивільної справи.

Також, слід врахувати, що відповідач є іноземним громадянином та має постійне місце проживання на території іншої держави, а отже слід зазначити, що, у разі необхідності, питання щодо надання необхідних зразків на дослідження, суд вирішить в порядку, визначеному ст.498 ЦПК України, звернувшись з відповідним судовим дорученням.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 78, 103, 252 ч. 1 п. 5, 353 ЦПК України, суд -

ухвалив:

1. Призначити по даній цивільній справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручити атестованим судовим експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз (04141, м.Київ, вул.Докучаєвська, 4).

2. На вирішення експертизи поставити наступне запитання:

1.Чи являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Російської Федерації, біологічним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України?

3. Копію ухвали направити Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи для проведення експертизи.

4. Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку.

5. Експертизу експертам провести на підставі особисто відібраних, або відібраних в порядку виконання судового доручення необхідних біологічних зразків.

6. Витрати на проведення судової генетичної експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , т. НОМЕР_1 ) зобов`язавши внести оплату за проведення експертизи протягом десяти днів з моменту надходження повідомлення про отримання рахунку, роз`яснивши, що у разі несплати судової експертизи у встановлений судом строк суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи.

7. Зобов`язати сторони: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , т. НОМЕР_1 ) та відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) з`явитися за викликом експерта особисто, або в порядку виконання міжнародного судового доручення надати необхідні біологічні зразки для проведення експертизи.

8. Роз`яснити сторонам, що, виходячи із засад змагальності залежно від того, яка сторона ухиляється від проведення експертизи (покладених судом обов`язків), та яке значення експертиза має для цієї сторони, суд вправі визнати факт, для з`ясування котрого експертиза призначена, встановленим або відмовити у його визнанні.

Зупинити провадження у даній цивільній справі на час проведення експертизи.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Муранова-Лесів