Справа № 372/877/21
Провадження № 2-929/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Сокол О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, уточнивши який просив визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на ј частину вказаної квартири; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 65730 грн. 50 коп. за 1/2 частку спільного сумісного майна - автомобіля CITROEN C4, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску.

Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.02.1997 року, який розірвано рішенням суду від 27.11.2019 року. Під час шлюбу відповідач набула у дар Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Інша Ѕ частина вказаної квартири була придбана подружжям на підставі договору купівлі-продажу та оформлена також на відповідача. Крім того, під час шлюбу подружжям придбано автомобіль CITROEN C4, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску. Вказаний автомобіль після фактичного припинення стосунків, але до розірвання шлюбу відповідач відчужила своїй сестрі, без відома та згоди позивача.

15 квітня 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в порядку позовного провадження.

В травні 2021 року відповідач подала суду відзив на позовну заяву в якому щодо задоволення позовних вимог заперечила, посилаючись на небажання позивача врегулювати спір в позасудовому порядку. Крім того, зазначає, що автомобіль був відчужений сторонами під час шлюбу, а кошти витрачені на потреби сім`ї. Вказує, що у відповідіача у кристуванні залишився побудований під час шлюбу гараж в одному з кооперативів м.Українка.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали, пояснили, що подружжям у шлюбі придбано Ѕ частину кварти та автомобіль. На даний час шлюб між сторонами розірвано, відповідач з травня 2019 року проживає окремо, сторони спільне господарство не ведуть. На разі між ними виникли труднощі щодо поділу спільно набутого майна, а тому вони просять задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 щодо позову заперечила, пояснила, що під час перебування у шлюбі сторонами в т.ч. придбано і спірне майно. Однак автомобіль, на грошову компенсацію від якого претендує позивач відчужено на час перебування сторін у шлюбі та ведення спільного господарства, а грошові кошти витрачено на потреби сім`ї.

Свідок ОСОБА_5 показав, що він являється зятем нової дружини позивача ОСОБА_6 . В травні 2019 року він своїм автомобілем допомогав позивачу перевозити особисті речі з квартири за адресою: АДРЕСА_2 до квартири за адресою: АДРЕСА_3 . 24 травня 2019 році він перебував в гостях у своєї тещі ОСОБА_6 і в цей день йому та іншим гостям було представлено позивача, як майбутнього чоловіка ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_8 показав, що він проживає в будинку номер АДРЕСА_4 . В травні 2019 року у нього не працював інтернет івін прийшов до квартири своєї сусідки за адресою: АДРЕСА_5 , для того щоб попросити код від вайфай роутера, де побачив ОСОБА_1 , якого він знав наглядно, оскільки вони працювали на одному підприємстві. Позивач був у домашньому одязі. Пізніше він також баив ОСОБА_1 у вказаній квартирі. Також починаючи з травня 2019 року він періодично бачив ОСОБА_1 , який виходив з підїзду і вони разом ішли на роботу, або разом повертались з роботи.

Свідок ОСОБА_9 показав, що він працює в одному цеху на Трипільській ТЕС з ОСОБА_1 .. 9 травня 2019 року позивач перебував у нього в гостях в квартирі АДРЕСА_6 і в цей день ОСОБА_1 познайомився з ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_6 почали зустрічатись і в травні 2019 ОСОБА_1 переїхав проживати до ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 лютого 2021 року між сторонами зареєстровано шлюб.

Від шлюбу подружжя має сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно договору дарування від 28.01.2000 року ОСОБА_4 прийняла у дар Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , а згідно договору купілі-продажу від 07.02.2001 року ОСОБА_4 придбана Ѕ частина тієї ж квартири.

Згідно договору купівлі-продажу 3244/2019/1592153 транспортного засобу від 31.07.2019 року, інформації ТСЦ МВС №3244 вбачається, що за ОСОБА_4 , 17.08.2007 року був зареєстрований транспортний засіб CITROEN C4, державний номерний знак НОМЕР_1 , який 31.07.2019 року перереєстрований на іншого власника.

Згідно наданого позивачем звіту про визначення вартості колісного транспортного засобу, аналогічного CITROEN C4, вартість транспортного засобу станом на 18 червня 2021 року становить 131461 грн. Відповідачем вказана вартість під час судового розгляду не спростована.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання всієї квартири АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя, то суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки Ѕ частина вказаної квратии подарована відповідачу, а тому не може бути спільним майном подружжя. Вимоги позивача обгрунтовані в цій частині лише щодо Ѕ частки квартири набутої на ім`я відповідача згідно договору купівлі-продажу.

Щодо позиції відповідача, що автомобіль CITROEN C4, державний номерний знак НОМЕР_1 , як придбаний так і відчужений в період шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, а кошти від продажу направлені на потреби сім"ї, спростовується встановленими в судовому засіданні обставинами, щодо припинення сторонами шлюбних стосунків фактично з травня 2019 року, тобто до відчуження вказаного автомобіля. Такі обставини підтверджуються копією позовної заяви про розірвання шлюбу, показами свідків та іншими доказами та є підставою для задоволення позову в частині компенсації позивачу половини вартості автомобіля, відчужено відповідачем 31 липня 2019 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 3474 грн. 81 коп.

Керуючись ст.ст. 3,4, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частки квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 65730 грн. 50 коп., як Ѕ частку вартості спільного майна подружжя автомобіля CITROEN C4, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який відчужений згідно договору купівлі-продажу 3244/2019/1592153 від 31 липня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3474 грн. 81 коп. сплаченого судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_8 орайону Київської обалсті, РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 01 листопада 2021 року.

Суддя Т.В. Проць