Справа № 446/885/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М. Л.

секретаря судового засідання Груба Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: с. Руда-Сілецька Кам"янка-Бузького району Львівської області) до Кам"янка-Бузької міської ради (юридична адреса: 80400, м. Кам`янка-Бузька, вул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04056196) про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач подав до суду позовну заяву, яку уточнив та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 в цілому.

Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача подав заяву, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, проти позову не заперечує.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Руда-Сілецька, Кам`янка- Бузького району Львівської області померла бабця позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради 02.02.2015 року.

В с. Руда-Сілецька Кам`янка-Бузького району після смерті ОСОБА_2 , залишилося спадкове майно-будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на будову, яке видане 22.03.1989 р. виконавчим комітетом Кам`янка-Бузької районної ради вбачається, що будинок належав колгоспному двору головою, якого була ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2012 року ОСОБА_2 склала заповіт, записаний секретарем Прибужанівської сільської ради Стаднюк Г.М. та зареєстрований за № 3, яким все своє майно заповіла моїй матері ОСОБА_3 .

11.03.2020 року, мати позивача ОСОБА_3 відмовилась від належної їй спадщини за заповітом, що підтверджується заявою посвідченою старостою Прибужанівського старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради.

У відповідності до виписки з погосподарської книги, виданої Кам`янка-Бузькою міською радою Прибужанівський старостинський округ вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року в будинку по АДРЕСА_2 були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - голова двору, ОСОБА_4 - чоловік, ОСОБА_3 - дочка, ОСОБА_5 - зять, ОСОБА_6 - внучка, ОСОБА_1 -внук.

Відповідно кожному з вказаних у витягу осіб мало б належати по 1/6 частини з вказаного будинку, який знаходиться в с. Руда-Сілецька Кам`янка-бузького району Львівської області.

Проте, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, залишивши заповіт, а інші члени колгоспного двору написали заяви відмови від своєї частки в колгоспному дворі в користь позивача, а саме: ОСОБА_4 заява від 29.11.2018, посвідчена старостою Прибужанівського старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області Литвин С.М. та зареєстрована № 4-47, ОСОБА_3 заява від 29.11.2018, посвідчена старостою Прибужанівського старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області Литвин С.М. та зареєстрована за № 4-45, ОСОБА_5 - заява від 29.11.2018, посвідчена старостою Прибужанівського старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області Литвин С.М. та зареєстрована за № 4-48 , ОСОБА_7 заява від 29.11.2018, посвідчена старостою Прибужанівського старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області Литвин С.М. та зареєстрована за № 4-46.

Згідно ст. 1261 ч.1 ст. 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з батьків, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові дідові, бабі, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст. 12, п.2 ч. 1 ст. 346 ЦК України особа може відмовитись від свого майнового права.

Право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.

Відповідно до ч. 1.3 ст. 347 ЦК особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ст. 328ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ч. 4 ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , в цілому.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Камянка-Бузький районний суд Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: с. Руда-Сілецька Кам"янка-Бузького району Львівської області).

Відповідач: Кам"янка-Бузька міська рада (юридична адреса: 80400, м. Кам`янка-Бузька, вул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04056196).

Суддя : Самсін М.Л.