КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/6828/15 Головуючий у І інстанції Сенько М.Ф.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л. О. звернулась до суду з поданням, в якому просила суд надати дозвіл звернути стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , яке не було зареєстровано в установленому законом порядку, а саме кватиру АДРЕСА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. перебуває виконавче провадження № 63255451 з примусового виконання виконавчого листа №759/ 6828/15-ц, виданого Святошинським районним судом м. Києва 17 січня 2018 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 77149,96 швейцарських франків.

В рамках виконавчого провадження були винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт коштів та майна боржника.

Водночас, у боржника відсутні відкриті рахунки в банках та недостатньо коштів на відкритих рахунках для виконання постанови, відсутнє зареєстроване на праві власності за боржником нерухоме майно та транспортні засоби.

В ході виконавчого провадження приватний виконавець встановив, що боржник ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру є власником квартири АДРЕСА_1 , проте право власності на неї в установленому законом порядку не зареєстроване.

За даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 передана в Іпотеку АТ «Універсал Банк» за договором від 09.07.2008 укладеному між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк».

Відсутність у боржника коштів або іншого майна для виконання виконавчого листа №759/6828/15-ц, виданого Святошинським районним судом м. Києва 17 січня 2018 року, стало підставою для звернення до суду з цим поданням.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз ч.ч. 4, 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 33, ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак такого рішення суду не ухвалювалось, а нотаріусом виконавчий напис не робився.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л. О. про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. звернулась до суду із апеляційною скаргою, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що єдиною підставою для відмови у задоволенні подання суд першої інстанції зазначив те, що АТ «Універсал Банк», не реалізує своє право щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-який з визначених договором способів, однак такий висновок суду не відповідає дійсності, оскільки АТ «Універсал Банк» вже було обрано судовий спосіб захисту своїх прав.

Святошинським районним судом м. Києва 02 жовтня 2017 року було задоволено позовні вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» 77149 швейцарських франків 96 сантимів.

Приватним виконавцем Лановенко Л.О., в рамках виконавчого провадження №63255451 було здійснено ряд дій з метою з`ясування майнового стану боржника, однак, йому не вдалося встановити наявність рухомого чи іншого майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. про звернення стягнення майно боржника - ОСОБА_1 .

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, правом на подання клопотання про відкладення розгляду справи не скористались.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частиною 3 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до ч. 4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно з ч. 10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Законодавець у вказаній нормі чітко визначив умову, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність реєстрації права власності в установленому законом порядку як юридичного факту.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що з 01.01.2013 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав на нерухоме майно, здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( постанова Верховного Суду від 17 квітня 2020 року, справа №1512/7803/2012 ).

Крім цього, в постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року (справа №5023/197/12 ) зазначено, що звертаючись з відповідною заявою, державний виконавець (приватний виконавець) повинен надати докази на підтвердження того, що вказане право власності на нерухоме майно належить боржнику, але не зареєстроване в установленому законом порядку.

Документом, який підтверджував би право власності на квартиру, яке виникло до 01 січня 2013 року, є відповідне свідоцтво про право власності на квартиру. І таке свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на квартиру приватним виконавцем Лановенко Л.О. надано суду.

Таким чином, встановивши, що у боржника відсутнє інше майно, на яке може бути звернуто стягнення на виконання рішення суду про стягнення коштів, приватний виконавець обґрунтовано виявив намір звернути стягнення на єдине належне боржнику майно, а саме квартиру.

При цьому суд першої інстанції помилково вважав, що стягувач має право звернути стягнення на предмет іпотеки, однак таким правом не скористався, отже на квартиру в порядку виконання рішення суду про стягнення коштів стягнення не може бути звернуто.

Відповідно до ч. ч. 4 та 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Нормами статей 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Разом із тим, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку», а тому суд першої інстанції незаконно та необґрунтовано відмовив приватному виконавцю у задоволенні подання про звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку із посиланням на положення Закону України «Про іпотеку».

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 09.07.2008 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено кредитний договір №107-2008-2330, згідно якого боржником передано в іпотеку, в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2017 задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №107-2008-2330 в сумі 77149 швейцарських франків 96 сантимів.

Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання.

17.01.2018 видано виконавчий лист про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 77149 швейцарських франків 96 сантимів.

08.10.2020 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63255451.

08.10.2020 року в межах виконавчого провадження ВП №63255451 приватним виконавцем прийнято постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди, про арешт всього майна боржника, про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках зазначених у постанові банківських установ.

Згідно відповідей з банківських установ в боржника відсутні відкриті рахунки в банках або недостатньо коштів на відкритих рахунках для виконання постанови.

Боржнику належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.112)

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для звернення стягнення на спірну квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 440 ЦПК України, з точки зору апеляційного суду, знайшли своє підтвердження, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення подання приватного виконавця Лановенко Л.О.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384,440 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року у справі за у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_1 , скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення подання приватного виконавця.

Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилі Олегівні звернути стягнення на майно боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яке не було зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 липня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: