Справа № 201/7226/21
Провадження № 2-о/201/150/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересовані особи Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 20.07.2021р. звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника (чоловіка ОСОБА_2 ), визначивши заінтересованою особою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (а.с. № 3-7).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.07.2021р. заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Одночасно витребувано від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області довідку про розмір пенсії ОСОБА_2 (а.с. № 29).

В обґрунтування заявлених вимог, заявниця посилалася на те, що з 08.06.1963р. до 02.11.1999р., а потім ще з 25.10.2013р. і до дня смерті чоловіка, перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі, прожила з ним разом 57 років, має двох дорослих дітей. Її чоловік з 2001 року вийшов на пенсію, та отримував її до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розмір його пенсії втричі перевищував її пенсію, був її постійним і основним джерелом існування. Після смерті чоловіка вона 18.05.2021р. звернулася з заявою до органів пенсійного забезпечення з заявою про перехід на пенсію померлого годувальника, втім їй було направлено рішення від 19.05.2021р. про відмову в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки вона була зареєстрована з чоловіком за різними адресами, отже не змогла надати довідку за формою 13 про склад сім`ї та підтвердити факт спільного проживання з чоловіком на день його смерті.

З цих підстав, заявниця звернулася до суду із цією заявою задля того, щоб в судовому порядку встановити факт перебування на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 , задля того, щоб в подальшому перейти на його пенсію.

19.08.2021р. до суду на виконання ухвали судді Ткаченко Н.В. від 26.07.2021р. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було направлено довідку про розмір пенсії ОСОБА_2 за останній рік його життя з квітня 2020р. до квітня 2021р. (а.с. № 37).

Також 19.08.2021р. до суду надійшов відзив на позов від представника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області Литвин Ю.Ю. (діє за довіреністю від 01.03.2021р. а.с. № 39), в якому представник зауважувала суду про те, що рішенням Начальника відділу з питання призначення, перерахунку та виплати пенсій № 1 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 19.05.2021р. № 6342 ОСОБА_1 було відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника (чоловіка ОСОБА_2 ), оскільки в пакеті документів, поданих ОСОБА_1 , разом із заявою про переведення на інший вид пенсії, була відсутня довідка про реєстрацію місця проживання за формою, наведена в Додатку 13 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 207, при тому, що адреси реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були різні (а.с. № 34-36).

Так само по тексту відзиву представник заінтересованої особи просила замінити заінтересованої сторону з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на ГУ ПФУ в Донецькій області, оскільки рішення про відмову заявниці в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника було 19.05.2021р. прийнято ГУ ПФУ в Донецькій області, оскільки електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Суд ухвалою суду від 20.10.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на ст. 353 ЦПК України) відмовив представнику заінтересованої особи в заміні сторони, оскільки, по-перше, заявниця, проти такої заміни заперечувала (а.с. № 41), про-друге, жодним документом не підтверджується, що померлий або заявниця, зареєстровані (чи будь коли були зареєстровані) на території Донецької або Луганської області, напроти, ОСОБА_2 з 17.09.2002р. по день смерті був зареєстрованим у АДРЕСА_1 (а.с. № 21), а ОСОБА_1 з 20.06.2002р. по сьогоднішній день - зареєстрована у АДРЕСА_2 (а.с. № 23).

Заінтересована особа ОСОБА_1 суду 20.10.2021р. надала заяву, в якій вимоги про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника (її чоловіка ОСОБА_2 ) підтримала, просила справу розглядати в судовому засіданні 20.10.2021р. за її відсутності та без технічної фіксації судового процесу, заперечувала проти заміни заінтересованої особи (а.с. № 41).

Представник заінтересованої особи - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в судове засідання 20.10.2021р. не з`явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.№ 33). В надісланому суду відзиві від 16.08.2021р. (надійшов до суду 19.08.2021р.) представник ОСОБА_3 (діє за довіреністю від 01.03.2021р. а.с. № 39) просила справу розглядати без участі представника управління (а.с.№ 36зв.).

За вищезазначеного та у відповідності до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд ухвалою від 20.10.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) прийняв рішення розглянути справу за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку змісту заперечень представника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, оцінивши зібрані докази у справі відповідно до положень ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що заява підлягає задоволенню наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так,при розгляді справи були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 з 08.06.1963р. до 02.11.1999р., а потім ще з 25.10.2013р. до дня смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 910 (а.с. № 28).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. № 27).

З 01.07.1998р. ОСОБА_1 не працює у зв`язку із виходом на пенсію за віком, що підтверджується записом про звільнення з останнього місця роботи у трудовій книжці та пенсійним посвідченням (а.с. № 25, 26).

Розмір пенсії ОСОБА_1 на теперішній час становить 3 302 грн. 54коп. (а.с. № 10).

ОСОБА_2 також був пенсіонером з 29.12.2000р., що підтверджується записом про його звільнення за власним бажанням у трудовій книжці (а.с. № 24).

Втім, за життя, чоловік заявниці отримував пенсію майже у тричі більше, ніж вона, а саме в останні 2 місяці життя - у розмірі 9 570грн.09 коп. (а.с. № 37), отже, заявниця суду довела, що частина пенсії її чоловіка, що припадала на неї у спільному бюджеті, значно перевищувала пенсію, яку отримувала вона сама.

Згідно з частиною 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Згідно з п. 1 ч. 2 цієї статті непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Відповідно до пункту 2 частини 3 зазначеної статті до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до частини 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV, члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

18.05.2021р. ОСОБА_1 звернулася із заявою до Управління обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Рішенням Начальника відділу з питання призначення, перерахунку та виплати пенсій № 1 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 19.05.2021р. № 6342 їй було відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника (а.с. № 9).

Причиною відмови зазначено відсутність в пакеті документів, поданих ОСОБА_1 разом із заявою про переведення на інший вид пенсії, довідки про реєстрацію місця проживання за формою, наведеною в Додатку 13 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 207, виданої непрацюючому пенсіонеру та непрацездатному члену сім`ї, в яких місце проживання значиться за однією адресою, підтверджують факт перебування на утриманні непрацездатного члена сім`ї.

Відповідно до п. п. 8 та 9 п. 2.3 «Порядку подання та оформлення документів для призначення, перерахунку пенсій відповідно до «Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 р. № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім документів зазначених в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також подаються такі документи: документи про місце проживання (реєстрації; документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно з п 2.11. Порядку № 22-1 в редакції постанов Пенсійного фонду № 11-1 від 23.05.2018р., від 16.12.2020р. «За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

Заявниця не мала можливості надати до територіальних органів Пенсійного фонду документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), оскільки місце реєстрації ОСОБА_2 не співпадало з місцем його фактичного проживання та місцем реєстрації місця проживання його жінки ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_2 з 17.09.2002р. по день смерті був зареєстрованим у АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 з 20.06.2002р. по сьогоднішній день - зареєстрована у АДРЕСА_2 (а.с. № 21, 23).

Відповідно до п. 2.11. Порядку №22-1, у разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

За вищезазначеного, єдиним законним способом захисту порушеного права заявниці є саме звернення до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У справі, що розглядається судом, від встановлення цього факту залежить виникнення у ОСОБА_1 права на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника після смерті чоловіка ( ОСОБА_2 ) і законом не визначено іншого порядку встановлення цього факту.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання».

Відповідно до цих положень законодавства та у зв`язку з неможливістю підтвердити факт спільного проживання з годувальником і перебування на його утриманні, ОСОБА_1 змушена була звернутися до суду із заявою про встановлення саме факту перебування на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Так, ОСОБА_1 суду довела, що місцем її постійного фактичного проживання з чоловіком протягом багатьох років була саме квартира АДРЕСА_3 , у якій вона зареєстрована (а.с. № 23).

За місцем свого фактичного проживання ОСОБА_2 отримував поштову кореспонденцію. Так, 08.07.2013р. на вказану адресу за його фактичним місцем проживання надійшла постанова № АЄ375596 державного виконавця Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ про відкриття виконавчого провадження ВП № 39649298 (а.с. № 18, 19).

Також, у 2015р. ОСОБА_2 брав участь у системі «Автоплан» і отримав поштове повідомлення із зазначенням вищевказаною адреси фактичного проживання (а.с. № 15 16).

У виписному епікризі № 10595 клінічного об`єднання Швидкої медичної допомоги, де ОСОБА_2 з 26.06.2014р. по 07.07.2014р. перебував на стаціонарному лікуванні, його домашня адреса зазначена саме у кв. АДРЕСА_3 (а.с.№17).

Крім того, під час заповнення Декларації № 0001-Є6тх-9700 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, у п.1.11. ОСОБА_2 зазначив місцем свого проживання також кв. АДРЕСА_3 (а.с. № 14).

Поза увагою суду не може залишитися той факт, що по тексту Декларації саме ОСОБА_1 зазначено як контактну особу на екстрений випадок з ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою ЛКК 7-ї амбулаторії Комунального закладу «Дніпропетровського центру медико-соціальної допомоги № 1» ДМР від 28.02.2020р., ОСОБА_2 проходив обстеження після перенесеного інсульту. Довідка містить відомості про його фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. № 13).

Як зазначалося вище, за життя, чоловік заявниці отримував пенсію майже у тричі більше, ніж вона сама (3 302грн.54коп. а.с. № 10), а саме в останні 2 місяці життя ОСОБА_2 його пенсія складала - 9 570грн.09 коп. (а.с. № 37).

Отже, заявниця суду довела, що частина пенсії її чоловіка, що припадала на неї у спільному бюджеті, значно перевищувала пенсію, яку отримувала вона сама.

Таким чином, суд робить висновок, що для ОСОБА_1 основним і постійним джерелом засобів до існування була пенсія чоловіка ОСОБА_2 .

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що слід встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні годувальника, її чоловіка ОСОБА_2 .

За вищезазначеного, суд відхиляє заперечення, які викладені по тексту відзиву (а.с. № 34-36).

При розгляді справи судом не знайдено підстав для заміни заінтересованої особи з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на ГУ ПФУ в Донецькій області, оскільки представником Литвин Ю.Ю. не доведено, чому саме електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передавалася до органу, який розташований в іншій області, тоді коли така електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення повинна передаватися до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (і ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстровані та постійно проживали у м.Дніпрі (м.Дніпропетровську).

Розлядаючи це процесуальне питання, судом також було враховано, що з листа-повідомлення про направлення рішення вбачається, що його направляє начальник відділу обслуговування громадян № 1 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, який розташований у м. Дніпрі, пр. Богдана Хмельницького,буд. 116 (а.с. № 9), з долученого рішення від 19.05.2021р. про відмову про переведення з одного відділу пенсії на інший, також не вбачається, що воно прийнято будь яким з сервісних центрів Донецької області (а.с. № 9а).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при ухваленні рішення у справах про встановлення юридичних фактів, розподіл судових витрат не застосовується.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення (з подальшими змінами), ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 (заінтересовані особи Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на утриманні годувальника, її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.