Справа № 606/1218/21 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2021 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчука В.В.,

при секретарі Зіньковській Н.З.,

розглянувши в підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Теребовлянської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Теребовлянської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, в якій просять визнати за ними право власності по Ѕ частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 , посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак в позовній заяві просять слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника Теребовлянської міської ради, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Теребовлянської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса Хомутової О.М. в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи є заява, згідно якої третя особа просить справу слухати в її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки виданої Теребовлянською міською радою № 09-04/08/119 від 20 травня 2021 року станом на 15.04.1991 року в житловому будинку в АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки виданої Теребовлянською міською радою № 09-04/08/118 від 19 травня 2021 року станом на 30.10.1990 року в житловому будинку в АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власниками по 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 проживали та були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27 червня 2014 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виданої Теребовлянською міською радою № 09-04/08/120 від 19 травня 2021 року в житловому будинку в у АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_3 проживали та були зареєстровані - дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онука - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онука - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось, і з чого б не складалося заповів ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в у АДРЕСА_1 як спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 ) та за ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в у АДРЕСА_1 як за членом колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в у АДРЕСА_1 як спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 ).

Визнати за ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в у АДРЕСА_1 як за членом колишнього колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук