ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №520/6329/18

Апеляційне провадження № : 22-ц/813/8471/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Цюра Т.В.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 13 квітня 2021 року про залишення позову без розгляду, постановлену під головуванням судді Калініченко Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Російської Федерації, третя особа: Міністерство закордонних справ України, про відшкодування моральної шкоди завданої збройною агресією Російської Федерації проти України, в якій просив суд стягнути з Російської Федерації на свою користь у відшкодування моральної шкоди 1 073 510,27 грн., що еквівалентно 35 000 євро (т.1а.с.1-4).

Зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Судове рішення мотивовано тим, що позивач та його представник в судові засідання, призначені на 02 лютого, 03 березня та 13 квітня 2021 року повторно не з`явилися, про дату, час і місце проведення яких повідомлялися належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали (т.1а.с.249-251).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати про залишення позову без розгляду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Неправильність ухвали суду мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Доводи скарги зводяться до того, що будучи повідомленим про проведення судових засідань, апелянтом подавалися клопотаннями про їх відкладення з підстав неможливості з`явитись до судового засідання внаслідок ведення на території України карантину; що він знав про можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, оскільки суд першої інстанції його про таку можливість не повідомляв, що його представники, які не з`являлися у підготовчі та у судові засідання, діяли недобросовісно, чим позбавили його на правничу допомогу (т.2а.с.1-3).

Правом відзиву на апеляційну скаргу учасники процесу не скористались.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання, призначене на 26 жовтня 2021 року, не з`явилися, про дату,час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Встановлено, 24 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Російської Федерації, третя особа: Міністерство закордонних справ України, про відшкодування моральної шкоди завданої збройною агресією Російської Федерації проти України, в якій просив суд стягнути з Російської Федерації на свою користь у відшкодування моральної шкоди 1073510,27 грн., що еквівалентно 35 000 євро (т.1а.с.1-4).

Ухвалою суду від 08 червня 2018 року судом відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 18 червня 2018 року (т.1а.с.40-41).

В подальшому судові засідання відкладались на 22 серпня та 11 вересня 2018 року (т.1а.с.43,44,48).

Ухвалою суду від 11 вересня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у забезпечені позову (т.1а.с.101-102).

Далі судові засідання відкладалися на 11 жовтня, 27 листопада 2018 року, 10 січня, 19 та лютого 28 лютого, 08 квітня, 15 травня, 20 червня 2019 року (т.1 а.с.108-109,158,197,199,209-210,217-218).

Ухвалою суду від 20 червня 2019 року провадження по справі зупинене до ухвалення рішення Верховним Судом по справі №711/17/19 (т.1а.с.223-224).

Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року поновлено провадження та призначено підготовче засідання на 10 грудня 2020 року (т.1а.с.232-235).

18 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, яке призначено на 10 грудня 2020 року, з підстав ведення на території України карантину (т.1.а.с.237).

10 грудня 2020 року сторони в судове засідання не з`явились. Судом закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті на 02 лютого 2021 року(т.1а.с.238).

02 лютого 2021 року сторони не з`явились в судове засідання, тому справа відкладена на 03 березня 2021 року (т.1а.с.238а).

26 лютого 2021 року від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке призначено на 03 березня 2021 року на 15год., з підстав ведення на території України карантину (т.1а.с.242,243).

03 березня 2021 року в судове засідання сторони не з`явились, справа відкладена на 13 квітня 2021 року. Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність (т.1а.с.244).

08 квітня 2021 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке призначено на 13 квітня 2021 року, з підстав ведення на території України карантину (т.1а.с.246,247б).

Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність (т.1а.с.245).

13 квітня 2021 року сторони не з`явились в судове засідання. Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т.1а.с.248,249-251).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що нез`явлення позивача до судових засідань без поважних причин, призводить до неможливості розгляду справи у встановлені законом строки та може бути наслідком порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду упродовж розумного строку, оскільки стороною позивача не здійснено дій спрямованих на використання усіх можливих заходів спрямованих на прийняття участі під час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

На підставі ст.211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За правилами п.3 ч.1ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п.3ч.1ст.257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.

При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з положенням ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст.ст.43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Аналіз матеріалів свідчить, що про розгляд справи позивачем були отримані судові повістки про повідомлення про проведення судових засідань призначених на 03 березня 2021 року та 13 квітня 2021 року, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судової кореспонденції наявними в матеріалах справи (т.1а.с.243,247-б).

Також обізнаність ОСОБА_1 про призначені судові засідання на вказані дати підтверджується поданими позивачем клопотаннями про відкладення судових засідань у зазначені дати з підстав введення на території України карантину.

Так, 02 квітня 2020 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким було внесено зміни до ЦПК України та доповнено статтю 212 частиною 4, яка регламентує, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.

Отже, законодавцем, з метою забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), було запроваджено і наділено учасників процесу процесуальними правами зокрема прийняття участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, що сприяє запобіганню поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Однак, стороною позивача ОСОБА_1 та самим ОСОБА_1 відповідні клопотання про прийняття участі в судовому засіданні в режимі відео конференції не заявлялись, що свідчить про невикористання позивачем можливих заходів встановлених законом для прийняття участі в судовому засіданні.

07 червня 2018 року ОСОБА_1 видана довіреність на представництво його інтересів в судах і інших органах на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , адвоката Ганчука П.Я., адвоката Окунева І.С., адвоката Олійник Л.А., із строком дії довіреності до 07 червня 2021 року (т.1а.с.105).

Встановивши, що позивач будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явились в судове засідання (03 березня 2021 року та 13 квітня 2021 року), що ним не надано заяв та доказів на підтвердження обставин, які перешкоджають явці в судове засідання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

При цьому законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 461/3580/15-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 20 червня 2019 року по справі № 522/7428/15, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц та від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц.

Більш того, посилаючись на встановлені в Україні карантинні обмеження заявником не було враховано, що такі не поширюються на строк розгляду справи, який є службовим, а отже не вчинення позивачем та його представниками відповідних дій, передбачених ЦПК України (подання заяви про розгляд справи за його відсутності, проведення судового засідання в режимі відеоконференції, тощо), не свідчить, що оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням закону.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постановах Верховного Суду від 08 липня 2021 року у справі № 675/1538/19 (провадження № 61-2546св21), від 28 липня 2021 року у справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21), від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17(провадження № 61-6076св21).

Крім того, посилаючись на неможливість явки до суду, позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів про те, що на той час він хворів на коронавірусну хворобу, чи що за відповідним приписом лікарів перебував на самоізоляції чи лікарняному, що у свою чергу могло б свідчити про перешкоди у явці до суду.

Суд першої інстанції надав належну оцінку доводам ОСОБА_1 , наведеним у його клопотанні про відкладення розгляду справи, щодо поважності причин неявки у судове засідання та правильно дійшов висновку про те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача (його представника) до суду.

Доводи заявника про відкладення справи у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), не заслуговують на увагу, оскільки позивач (його представник) не були позбавлені можливості порушити перед судом клопотання про проведення розгляду справи поза межами приміщення суду з дотриманням положень ст.212 ЦПК України в режимі відеоконференції.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 13 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2021 року

Головуючий

Судді: