Справа № 1506/2371/2012
Провадження № 6/496/162/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Буран В.М.,

за участі:

секретаря Стрілець Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області заяву ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», боржник: ОСОБА_1 про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання,-

В С Т А Н О В И В :

Директор ТОВ «ФК «Паріс» звернувся до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів по справі № 1506/2371/2012 та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання. Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.06.2012 року було задоволено позовні вимоги ПАТ "Дельта банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» про заміну сторони стягувача у виконавчому листі при виконанні рішення суду по справі № 1506/2371/2012 за позовом ПАТ "Дельта банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором його правонаступником було задоволено.

ТОВ «ФК «Паріс» було направлено лист вих. №17/06/21-1 від 17 червня 2021 року на адресу АТ "Дельта банк" з проханням передати оригінали виконавчих листів. ТОВ «ФК «Паріс» так і не було отримано відповіді від АТ "Дельта банк", у зв`язку з чим, заявник звернувся до суду з вказаною заявою.

В судове засідання представник заявника не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Представник ПАТ «Дельта банк» до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.06.2012 року по справі № 1506/2371/2012 було задоволено позовні вимоги ПАТ "Дельта банк " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 26-27).

На виконання заяви представника ПАТ «Дельта банк» видано виконавчий лист (а.с. 30, 31).

Ухвалою суду від 01.12.2020 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» про заміну сторони стягувача у виконавчому листі при виконанні заочного рішення суду по справі № 1506/2371/2012 за позовом ПАТ "Дельта банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором його правонаступником було задоволено (а.с. 53-55).

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто, підставою для задоволення вимоги про видачу дублікату виконавчого документу є в тому числі факт того, що заява подана в межах строків пред`явлення його до виконання.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції, чинній на час набрання рішенням законної сили, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, згідно Прикінцевих та перехідних положень якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно із ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновленим.

Норми ст.433 ЦК про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання можуть бути застосовані, якщо:

1) у стягувача були перешкоди для пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) ці причини визнані судом поважними;

З урахуванням наведеного, якщо стягувач пропустив строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа.

Суд вважає, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача на вчинення цієї дії.

Отже, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Обов`язок пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених Закону України «Про виконавче провадження», покладено саме на стягувача.

Як вбачається з заяви, представником заявника не обґрунтовано причини пропущення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання первісним кредитором, однак заявник зазначив, що однією з підстав звернення його до суду було в тому числі передача прав кредитора до правонаступника.

На підтвердження причин втрати виконавчих листів та пропущення процесуального строку, представником заявника до суду надано лише лист за вих. №17/06/21-1 від 17 червня 2021 року на адресу АТ "Дельта банк" з проханням передати оригінали виконавчих листів. При цьому, ніяких інших підтверджуючих документів до суду надано не було, в тому числі, акт-прийому передачі або інші документи, які підтверджують факт не отримання виконавчого документа від попереднього кредитора.

Суд критично ставиться до обсягу доказів наданих заявником, на підтвердження встановлення обставин відсутності виконавчого листа та пропущення строку для його пред`явлення. Новим стягувачем здійснилось мінімальну кількість необхідних дії щодо знаходження виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Виходячи з аналізу вищезазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інших доказів, що свідчили би про втрату виконавчого документа та пропущення строків пред`явлення виконавчих листів до виконання представником заявника не надано.

Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом.

Від так, враховуючи що згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ №14від 18грудня 2009року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Враховуючи, що в силу вимог 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, може видати його дублікат, тільки якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це, до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в силу ст. 433 ЦПК України, суддя зобов`язаний визнати поважними причину пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання, однак, як встановлено матеріалами заяви, представник заявника не навів поважних причин та належних доказів поважності такого пропуску строку.

Аналіз діючого законодавства, дає підстави стверджувати, що новий кредитор не може отримати обсяг прав більш ніж має попередній. А отже пропущення первісним кредитором строку пред`явлення виконавчого листа без поважних причин, призвело до втрати такого права новим кредитором.

Суду не надані достатні докази на встановлення поважних причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчі листи були надіслані представником банку 24.10.2012 року, а відступлення права вимоги ПАТ «Дельта Банк» відбулося 01.12.2020 року, тобто пройшло близько 8 років.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною заявника достатніми доказами не доведено, що виконавчі листи втрачені, а відтак відсутні підстави для видачі дубліката виконавчих листів у даній справі.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

На момент звернення заявника до суду із зазначеною заявою термін пред`явлення виконавчих листів до виконання сплинув і зазначені заявником докази щодо причин поважності пропуску такого строку суд не вважає поважними, а тому в цій частині вимог заяви слід також відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 43, 76-81, 260, 261, 433, 17.4 Перехідних положень ЦПК України, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», боржник: ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до примусового виконання дублікатів виконавчих листів по справі № 1506/2371/2012 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та видачу дублікатів виконавчих листів відмовити в повному обсязі

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Буран В.М.