Провадження № 6/761/1836/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

за участю приватного виконавця: Гненного Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло зазначене подання в якому приватний виконавець просить: тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича перебуває виконавче провадження №64345911 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 06.10.2020 у справі №761/30084/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 3 505 594,52 грн., трьох процентів річних в сумі 60 507,63 грн. та судового збору в сумі 9 605,00 грн.

Під час вчинення виконавчих дій, як зазначає приватний виконавець у поданні, у встановлені законодавством строки рішення суду боржником не виконано, борг згідно виконавчого листа не сплачено, вимоги приватного виконавця боржником не виконуються, на виклики приватного виконавця боржник не з`являється, що спонукало приватного виконавця до вжиття заходів примусового виконання - направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

У судовому засіданні приватний виконавець підтримав подання, просив його задовольнити.

Суд, повно та всебічно дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що подання приватного виконавця не підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 2, 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово обмежено право на виїзд з України, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов`язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Як вбачається із матеріалів справи, з 02.02.2021 року на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича перебуває виконавче провадження №64345911 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 06.10.2020 року Шевченківським районним судом м. Києва у справі №761/30084/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 3 505 594,52 грн., трьох процентів річних в сумі 60 507,63 грн. та судового збору в сумі 9 605,00 грн.

В межах виконавчого провадження 02.02.2021 приватним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про розшук майна боржника.

З метою виявлення майна, що зареєстроване за боржником на праві приватної власності та встановлення його місця знаходження, приватним виконавцем до державних установ та органів направлялися запити - було встановлено, що боржник має офіційне місце роботи; не отримує пенсію.

Постановою від 04.02.2021 року приватний виконавець звернув стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , яку він отримує у ТОВ «Бітлоджик».

Суду не надано доказів направлення вказаної постанови на виконання. Як і не надано доказів, які суми були перераховані на виконання рішення суду.

Виїздами приватного виконавця від 09.02.2021, 18.03.2021, 21.04.2021, 10.06.2021, за місцем реєстрації боржника для перевірки майнового стану було встановлено, що двері у квартиру ніхто не відчинив, про що приватним виконавцем складені відповідні акти.

Варто зауважити, що приватний виконавець виїжджав за місцем проживання боржника протягом робочого часу, враховуючи що боржник працює, він не мав можливості перебувати одночасно за місцем роботи та за місцем свого проживання.

Як зазначив приватний виконавець у поданні, 19.02.2021, 17.03.2021, 15.04.2021 він на адресу боржника рекомендованими листами направляв виклики приватного виконавця про зобов`язання боржника з`явитися до офісу приватного виконавця, які згідно з відомостями з веб-сайту АТ «Укрпошта» повернуто за зворотною адресою з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

В той же час приватний виконавець не надав суду доказів направлення вказаних викликів та не отримання їх боржником.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що виклик приватного виконавця про зобов`язання боржника з`явитися до офісу приватного виконавця від 17.05.2021 за вих.№1605 та вимоги від 25.05.2021 за вих.№1715 та №1716 про зобов`язання надати пояснення про причини неподання декларації про доходи та майно боржника, а також постанову про відкриття виконавчого провадження №64345911 боржник 25.05.2021 року отримав особисто під підпис.

01.03.2021 року до приватного виконавця надійшла відповідь від Державної міграційної служби України, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 27.06.2018.

В той же час приватний виконавець не надав суду доказів, що боржник під час розгляду справи судом та під час перебування виконавчого листа на виконанні виїжджав за межі території України.

Постановою від 02.03.2021 року приватний виконавець оголосив розшук майна боржника: автомобіль легковий RENAULT 19 1390, (1998), колір: ЗЕЛЕНИЙ, № двиг. НОМЕР_3 , № куз. НОМЕР_4 , Д.Н.З.: НОМЕР_5 .

Суду не надано доказів, що приватний виконавець вживав будь-яких заходів щодо розшуку вказаного майна.

Приватний виконавець вважає, що додатковим аргументом, що може свідчити про ухилення боржником від виконання рішення суду, є наявність у боржника майна а саме: МОПЕД, колір: ЧЕРВОНИЙ, рік виробництва: 2013, номер шасі НОМЕР_6 , ПРИЧІП, колір: СІРИЙ, рік виробництва: 2007, номер шасі НОМЕР_7 , та транспортний засіб RENAULT 19 1390, (1998), колір: ЗЕЛЕНИЙ, № двиг. НОМЕР_3 , № куз. НОМЕР_4 , Д.Н.З.: НОМЕР_5 , які він не надає для здійснення їх продажу.

Як зазначає приватний виконавець, через розшук зазначених транспортних засобів, немає реальної можливості здійснити їх опис, визначити їх ринкову вартість та реалізувати з електронних публічних торгів.

Таким чином, на думку, приватного виконавця, боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань покладених на нього рішеннями Шевченківського районного суду міста Києва.

Варто зазначити, що ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Зважаючи на це, доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України. Окремо слід зауважити, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

В той же час, при розгляді даної справи суду не надано доказів, що боржник свідомо вчиняє дії, спрямовані на невиконання обов`язку в частині виконання рішення суду та сплати боргу та не надано докази того, що боржник з метою уникнення виконання рішення суду має намір виїхати за межі України.

В контексті того, що обмеження у праві виїзду за межі України є виключним, винятковим заходом, суд звертає увагу виконавця, що п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено право виконавця викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі ж якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Доказів застосування виконавцем приводу до боржника до суду не надано.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» однією з підстав для відмови у задоволенні подань, що складає основну частину розглянутих справ, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, враховуючи що факт невиконання рішення не є ухиленням від його невиконання, суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення подання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено 08 жовтня 2021 року

Суддя: Н.Г.Притула