Номер провадження: 22-ц/813/3723/21
Номер справи місцевого суду: 521/9669/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Криворучко В.О.,

представника ОСББ «ЛАРИ» - адвоката Димовчі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Криворучко В.О., на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16.06.2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛАРИ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

01 грудня 2016 року позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лари» (далі - ОСББ «Лари») звернулось до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Леонову О.С.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.01.2017 року відкрито провадження за вказаною справою.

27.03.2017 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСББ «Лари» про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в якій ОСОБА_1 просила суд:

- стягнути з ОСББ «Лари» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 195247,79 грн., яка складається з матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в сумі 59214 грн. та вартості будівельних матеріалів на ремонт даху в сумі 136033,79 грн.;

- стягнути з ОСББ «Лари» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 30000 грн.;

- стягнути з ОСББ «Лари» на користь ОСОБА_1 судові витрати, у розмірі 31000 грн., які складаються з оплати судової експертизи в сумі 4000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 27000 грн.

23 червня 2017 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси роз`єднано позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Лари» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, а також позовні вимоги ОСББ «Лари» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 29 червня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Лари» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, передано для розгляду по суті за підсудністю до Київського районного суду міста Одеси.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу вказану цивільну справу було перерозподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 17 серпня 2017 року прийнято до свого провадження справу №521/9669/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Лари» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання.

12.04.2018 року до Київського районного суду міста Одеси від представника відповідача ОСББ «Лари» надійшло клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи (т.1, а.с.162-163).

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 26 квітня 2018 року клопотання представника відповідача ОСББ «Лари» про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено. Призначено по цивільній справі №521/9669/17 - судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Гончар Наталії Вікторівні, на час якої провадження по справі зупинено (т.1, а.с.176б 178б).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26 квітня 2018 року залишено без змін (т.1, а.с.216-219).

08 квітня 2019 року до суду були повернуті матеріали цивільної справи №521/9669/17, разом з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 01.04.2019 року за №63 (т.2, а.с.26-43).

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 09.04.2019 року поновлено провадження по вказаній справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання (т.2, а.с.76-77).

16.09.2019 року позивачем ОСОБА_1 надано до суду заяву про зміну підстав позову, без зміни позовних вимог (т.2, а.с.154-158), яка була прийнята до розгляду ухвалою суду від 16.06.2020 року (т.2, а.с. 216-217).

11.10.2019 року позивачем було надано до суду заяву про уточнення позовних вимог, без зміни позовних вимог та доповненням посилань на підставу позову (т.2, а.с.159-163), яка також була прийнята судом до розгляду ухвалою суду від 16.06.2020 року( т.2, а.с. 216-217).

Крім того, 15.10.2019 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, яке ухвалою суду від 16.06.2020 року було залишено без задоволення (т.2, а.с.146-149, 220-223).

27.02.2020 року представником позивача надано до суду клопотання про залучення доказів, в якому представник просив суд залучити до матеріалів справи довідку Гідрометцентру Чорного та Азовського морів за №10.1-18/74 від 29.01.2020 року (т.2, а.с.173-174).

Одночасно з клопотанням, представником заявлено вимогу про поновлення пропущеного строку для подання до суду відповідних доказів, з посиланням на те, що необхідність подання зазначеного доказу виникла після отримання висновку судової будівельно-технічної експертизи від 01.04.2019 року за №63.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.06.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання доказів в рамках цивільної справи №521/9669/17 було відмовлено. Клопотання ОСОБА_1 про залучення доказів від 27.02.2020 року за вх. №8930 по цивільній справі №521/9669/17 було залишено без розгляду (т.2, а.с.218-219).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвалиКиївського районного суду м. Одеси від 16 червня 2020 року, та постановлення нової, якою задовольнити її заяву про поновлення пропущеного строку для подання доказів в рамках цивільної справи №521/9669/17 та клопотання про залучення доказів від 27.02.2020 року за вх. №8930 по цивільній справі №521/9669/17 задовольнити про повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т.2, а.с.224-227).

Крім того, ОСОБА_1 також оскаржила в апеляційному порядку ухвалу того ж суду від 16.06.2020 року про відмову в призначенні судової будівельно-технічної експертизи (т.2, а.с.231-236), яка ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.07.2020 року була повернута заявнику апеляційної скарги (т.3, а.с.7-8).

По апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалуКиївського районного суду м. Одеси від 16 червня 2020 рокупро відмову в поновленні пропущеного строку для подання доказів в рамках цивільної справи №521/9669/17 та залишення без розгляду клопотання про залучення доказів, ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.07.2020 року було відкрито апеляційне провадження (т.3, а.с.6).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду про відмову в поновленні пропущеного строку для подання доказів та залишення без розгляду клопотання про залучення доказів, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в поновленні строку на подання доказів і залишення без розгляду клопотання про подання доказів у справі, суд першої інстанції виходив із того, що ст. 83 ЦПК України встановлено порядок подання до суду доказів, у зв`язку з чим, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк, суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин.

Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів.

Проте, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, суд першої інстанції зазначив, що позов ОСОБА_1 було прийнято до розгляду в рамках цієї справи - 27.03.2017 року, висновок судової будівельно-технічної експертизи від 01.04.2019 року за №63, призначеної ухвалою суду від 24.10.2018 року, надійшов до суду 08.04.2019 року, а заяву про зміну підстав позову було подано до суду 16.09.2019 року, уточнену позовну заяву 11.10.2019 року, про що вказано вище.

На підставі викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що пропуск позивачем строку для подання до суду відповідного доказу відбувся з неповажних причин, оскільки до первісних та уточнених позовних заяв суд не було повідомлено про існування даного доказу, або про неможливість його отримання та необхідності його витребування, а заявлено про його залучення лише через чотири місяці після подання останньої уточненої позовної заяви, а саме 27.02.2020 року.

При цьому суд виходив із того, що у відповідності до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Також ст.. 222 ЦПК України також передбачено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

З огляду на вимоги цивільно-процесуального законодавства України встановлення строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених ЦПК України, певних процесуальних дій.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку на подання до суду заявлених доказів, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справа «Ілхан проти Туреччини» (№ 22277/93 від 27.06.2000 року § 59).

Посилання заявника апеляційної скарги на неможливість надання вказаного доказу, та на те, що необхідність у поданні такого доказу виникла після отримання висновку експерта, за наслідком проведеної судової будівельно-технічної експертизи, є безпідставними, оскільки висновок вказаної судової експертизи від 01.04.2019 року за №63, призначеної ухвалою суду від 24.10.2018 року, надійшов до суду 08.04.2019 року, а з даним клопотанням представник позивача звернувся до суду 27.02.2020 року, тобто через десять місяців.

Інших обґрунтованих посилань на поважність пропуску строку для подання доказів до суду позивачем та її представником до суду не надано.

Суд також обґрунтовано зазначив, що згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Як зазначає Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також ЄСПЛ зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики ЄСПЛ слідує, що Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти постановленої ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Криворучко В.О., залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16.06.2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення через відпустку судді Сегеди С.М., святкові ти вихідні дні складено 18.10.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра