Справа № 450/751/20 Провадження № 2/450/415/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Ракочому М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним в порядку спадкування за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку земельної частки (паю) у землі, розміром 1,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_3 , 1/4 частку земельної частки (паю) у землі, розміром 2,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_4 , в порядку спадкування за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку земельної частки (пай) у землі, розміром 1,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_3 , 3/4 частки земельної частки (пай) у землі, розміром 2,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_4 .

Мотивував свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , до кола спадкоємців якої увійшов її чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 . На момент смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали разом з нею, були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , а після її смерті продовжили управляти спадковим майном, що свідчить про фактичне прийняття ними спадщини, яка складалася з права на земельну частку (пай) у землі, розміром 2,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 , до кола спадкоємців якого увійшли його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які на момент смерті проживали разом з ним за адресою АДРЕСА_1 , вступили в управління спадковим майном, а тому фактично прийняли спадщину, яка складалася з права на земельну частку (пай) у землі, розміром 1,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його брат ОСОБА_5 , з яким він проживав разом на момент смерті за адресою АДРЕСА_1 , а тому фактично прийняв спадщину, яка складалася з вищезгаданих земельних часток.

Повідомив, що у зв`язку з тим, що документи на нерухоме майно існували, що підтверджується їхніми копіями, однак були втрачені і не можуть бути відновлені, він вимушений звертатися з даним позовом до суду.

З огляду на вказане, просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 03 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 22 квітня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

22 травня 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача.

Ухвалою від 25 травня 2020 року у Пустомитівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області витребувано інформацію про смерть ОСОБА_2 .

Ухвалою від 26 листопада 2020 року у приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Шаравара О.Р. витребувано належним чином завірену копію спадкової справи № 66352382, заведену 03 вересня 2020 року після смерті ОСОБА_2

28 січня 2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання, у якому вона просила залучити її як правонаступника позивача ОСОБА_2 , а також залучити Солонківська сільську раду Пустомитівського району Львівської області як правонаступника Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Ухвалою від 28 січня 2021 року у приватного нотаріуса Матвєєвої Ю.В. витребувано належним чином завірену копію заповіту ОСОБА_2 .

Ухвалою від 11 травня 2021 року клопотання ОСОБА_1 задоволено, її залучено до участі у справі як правонаступника померлого позивача ОСОБА_2 , а також залучено Солонківську сільську раду Львівського району Львівської області до участі у справі як правонаступника Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення судового розгляду не подали.

Крім того, ОСОБА_1 та її представник не з`явилися на жодне судове засідання, яке відбулося у даній справі, що свідчить про неналежну зацікавленість у розгляді даної справи.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, явку повноваженого представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за своєї відсутності або про відкладення судового розгляду не подав.

Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, а також те, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи і доказів, які наявні у матеріалах справи, достатньо для прийняття рішення, та у зв`язку з відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд продовжує розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 30 жовтня 1997 року, стверджується, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 576923 вбачається, що ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) розміром 2,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Промінь».

Як стверджується довідкою № 2 від 02 січня 2020 року, виданою Виконавчим комітетом Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня своєї смерті проживала і була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Разом з нею проживали і були зареєстровані її чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прийняли спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_4 , фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 24 вересня 2002 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 576925 стверджується, що ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) розміром 1,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Промінь».

Відповідно до довідки № 3 від 02 січня 2020 року, виданої Виконавчим комітетом Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня своєї смерті проживав і був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним проживали і були зареєстровані його сини ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном, а отже прийняли спадщину.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 04 грудня 2007 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З довідки № 52 від 17 лютого 2020 року, виданої Виконавчим комітетом Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня своєї смерті проживав і був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним проживав і був зареєстрований його брат ОСОБА_2 , який продовжував проживати за вказаною адресою і користуватися спадковим майном.

За ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відтак, ОСОБА_2 прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його брата ОСОБА_5 .

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 07 квітня 2020 року, встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як стверджується заповітом від 28 серпня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Матвєєвою Ю.В., ОСОБА_2 заповів все своє майна на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 29 жовтня 2019 року, ОСОБА_6 , внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_7 , змінила своє прізвище на « ОСОБА_8 ».

Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року по справі № 570/997/19, відповідно до якої визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст. 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність ОСОБА_2 припинилася, що свідчить про неможливість визнання за ним права на вищезгадані земельні частки, а залучений правонаступник ОСОБА_1 не має права отримати у власність спірне майно в порядку спадкування за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В той же час Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Суд зауважує, що обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

При цьому, суд враховує те, що ОСОБА_1 з моменту вступу її у справі як правонаступника ОСОБА_2 не заявляла клопотань про уточнення позовних вимог, зміну предмету або підстав позову, не з`являлася у судові засідання, що свідчить про неналежну зацікавленість у розгляді справи.

Суд, в свою чергу, враховуючи принцип диспозитивності, закріплений у ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 44, 81, 89, 141, 158, 223, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 25, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст. 549 ЦК Української РСР, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.