Справа № 513/724/21
Провадження № 2/513/373/21
Саратський районний суд Одеської області
05 серпня 2021 року Суддя Саратського районного суду Одеської області Рязанова К.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Плахтіївської сільської ради, зняття з реєстрації в Державної реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнання права власності на житловий будинок,
в с т а н о в и в:
У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в якому просить:
визнати незаконним та скасувати рішення Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області № 63 від 18 жовтня 2012 року, яким за ОСОБА_2 оформлено право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 на цілу споруду;
зобов`язати реєстраційну службу виключити з Реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстроване 13 жовтня 2020 року право власності за ОСОБА_2 на 1 цілу частку житлового будинку за АДРЕСА_1 ;
визнати за позивачем право власності на 1/2 частку житлового будинку за АДРЕСА_1 у порядку набувальної давності.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що 13 жовтня 1994 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 , та з 04 липня 1997 року вони стали разом проживати у будинку за АДРЕСА_1 .
Рішенням суду від 15 жовтня 2010 року шлюб між ними було розірвано. Однак, з 2011 року вони без реєстрації шлюбу знову почали проживали разом у зазначеному будинку і жили до 2020 року. В квітні 2021 року позивачу стало відомо, що третя особа ОСОБА_2 самостійно, без відома позивача, в 2012 році подала заяву до Плахтіївської сільської ради про оформлення права власності на будинок, в якому вони проживали на той час разом. Рішенням Плахтіївської сільської ради Саратського району № 63 від 18 жовтня 2012 року було вирішено оформити за ОСОБА_2 право власності на будинок за АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного рішення 13 жовтня 2020 року державним реєстратором зареєстроване та внесено в реєстр прав власності на нерухоме майно право власності на 1 цілу частку житлового будинку за АДРЕСА_1 та фактично позивача позбавлено права власності на житловий будинок.

Вважає, що третя особа ОСОБА_2 не мала ніяких прав на оформлення права власності на будинок, оскільки позивач постійно з проживає у зазначеному будинку з 4 липня 1997 року і тому відповідно до ст. 344 ЦК має право на набуття права власності на будинок. Рішення Плахтіївської сільської ради Саратського району порушує його прав на житло.

Ознайомившись з позовною заявою, поданою позивачем, та документами, доданими до неї, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до вимог п. 3, п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, разом з тим, позивачем на першому аркуші позовної заяви зазначено, що позов немайнового характеру, хоча останнім заявлено вимогу про визнання права власності, за якою вже сплачений судовий збір; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, однак в порушення вказаних норм права позивачем у позовній заяві не зазначено: обставини та докази, на якій правовій підставі позивач та третя особа ОСОБА_2 почали проживати у будинку АДРЕСА_1 , хто був власником вказаного будинку на час заселення позивача та третьої особи або ким і коли був побудований вказаний будинок (витяг з погосподарської книги, довідка або рішення органу місцевого самоврядування тощо); ким саме здійснювалась сплата комунальних послуг. Також, не зазначено докази, які підтверджують факт не проживання третьої особи ОСОБА_2 у будинку з 2020 року (акт обстеження житлово-побутових умов, довідка органу місцевого самоврядування тощо).

Пунктом 13 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав № 5 від 07 лютого 2014 року судам роз`яснено, що відповідачем у справах за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Також, суд роз`яснює позивачу, що відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що набувальна давність - це спосіб набуття права власності на нерухомість, який не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а виникає із сукупності певних обставин, а саме: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна.

Одночасно з цим право власності за набувальною давністю можна визнати лише за особою, яка фактично не є законним володільцем такого майна, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна, не може вимагати визнання за нею права власності за давністю володіння.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно інформаційного листа № 24-150 /0/4-13 від 28.01.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" в частині 6 зазначено, що позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець, тобто особа яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником. Це призводить до помилки у правовідносинах, і до договірних правовідносин застосовуються правовідносини набувальної давності. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент заволодіння чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли.

Тобто, позивачу необхідно визначитися з характером виниклих правовідносин і складом учасників, з урахуванням вищевказаного інформаційного листа та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5.

Крім того, позивач просить зобов`язати реєстраційну службу виключити з Реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстроване 13 жовтня 2020 року право власності, однак процесуальний статус реєстраційної служби у позові не зазначений.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позовну заяву належить залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. Якщо позивач у встановлений строк відповідно до ухвали суду не виконає зазначені вимоги, то на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, заява буде вважатися неподаною і буде йому повернута.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в ухвалі суду, з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Керуючись ст. ст.175,177, 185, 258- 261 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Плахтіївської сільської ради, зняття з реєстрації в Державної реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнання права власності на житловий будинок - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду і не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. Ю. Рязанова