Дата документу 04.10.2021
Справа № 334/2389/20
Провадження № 2/334/523/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Мазаєвій Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що відповідачі є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачкою (його бабусею), перебуває на її утриманні. Протягом двох років відповідачі не приймають жодної участі у вихованні дитини, в її матеріальному забезпечення, не проявляють батьківської турботи, ведуть аморальній спосіб життя: пиячать, не працюють, жорстоко поводяться з сином, вчиняють відносно сина злочини та адміністративні правопорушення.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2020 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України за вчинення домашнього насильства відносно малолітнього сина.

Мати дитини, ОСОБА_3 також не реагує на прохання кинути пити, працевлаштуватись, займатись вихованням сина.

ОСОБА_3 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП за те, що належним чином не виконує батьківські обов`язки.

З наведених підстав просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з кожного з них аліменти на утримання дитини у розмірі 5000,00 грн., починаючи стягнення з ня звернення до суду з позовом і досягнення дитиною повноліття.

Представником відповідачів надано відзив на позовну заяву, у запереченнях вказується, що після розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_3 залишилася проживати разом із позивачкою та сином за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Через деякий час відповідачі у справі примирилися та почали жити разом. За проханням бабусі (позивачки у справі), малолітній ОСОБА_4 все частіше залишався у неї на декілька днів, а в подальшому позивачка взагалі почала перешкоджати батькам дитини спілкуватися із ним та чинила конфлікти й налаштовувала дитину проти батьків. Станом на жовтень 2020 року малолітній ОСОБА_5 проживає разом із позивачкою, яка останній рік забороняла відповідачам спілкуватися із дитиною, постійно ховала дитину від батьків.

Відповідачі не заперечують, що дійсно не приділяли необхідної уваги дитині та між сторонами були напруженні відносини щодо виховання дитини. Але на сьогоднішній день відповідачі змінили своє ставлення до сина, намагаються виправити свої помилки, мають намір повноцінно займатися його вихованням та віддавати дитині всю свою любов та турботу. Не дивлячись на старання відповідачів, позивачка своїми діями та твердженнями, про які зазначила у позові, позбавляє дитину батьківської уваги, любові, турботи та виховання.

Відповідач ОСОБА_2 повністю визнав свою провину перед сином та щиро розкаявся відносно тих подій, які склалися у серпні 2019 року, відповідально поставився до призначеного покарання, яке було винесено вироком суду, та виконав його належним чином та у повному обсязі.Надалі бажає належним чином виконувати свої батьківські обов`язки.

Відповідачки ОСОБА_3 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП з приводу не виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_5 , свою провину також визнала, щиро каялася у вчиненому правопорушенні, обіцяла виправити ситуацію.

Відповідачі надають матеріальну допомогу позивачці на утримання їхнього сина, сплачують кошти у шкільні фонди за навчання сина, купують сину продукти харчування та інше. Відповідачі змінили своє ставлення до дитини. Не зважаючи на заборони у спілкуванні дитини із батьками з боку позивачки, роблять усе можливе аби повернути дитину у повноцінну родину. Відповідачі намагаються вирішити питання із позивачкою мирним шляхом та належним чином виконувати покладені батьківські обов`язки. Але, позивачка відмовляється повертати дитину відповідачам. Позивачка своїм налаштовуванням дитини проти його батьків позбавляє дитину батьківського піклування та виховання.

З 07.09.2020 відповідачка кожного дня проходить до сина та спілкується із ним, займається уроками, приносить для сина продукти харчування та іграшки. Малолітній ОСОБА_5 позитивно налаштований на спілкування із матір`ю.

На сьогоднішній день відповідачі не нехтують своїми батьківськими обов`язками, вони спілкуються із сином, який виявляє бажання спілкуватися із батьками. Позбавлення відповідачів батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позивачем не доведено наявності обставин, які б давали підстави для можливості застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні позивачка, її представник адвокат Нінчук-Худякова О.М. позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_3 , її представник та представник ОСОБА_2 адвокат Дьякова Т.В. просили відмовити у позові.

Відповідачка ОСОБА_3 пояснила, що шкодує про вчинки по відношенню до сина. Наразі вона усіма силами намагається виправити ситуацію, спілкуватися із сином, бажає займатися його вихованням та піклуватися про нього, а позивачка через негативне ставлення до неї перешкоджає у спілкуванні з дитиною. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Представники третьої особи в судове засідання не з`явились.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2015.

Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія № НОМЕР_1 .

Позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 та, відповідно, бабою малолітнього ОСОБА_4 . Наразі малолітня дитина проживає разом з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 .

За цією ж адресою зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 , однак на теперішній час фактично за вказаною адресою не мешкає.

Згідно пояснень сторін, через деякий час після розірвання шлюбу відповідачі у справі примирилися та почали жити разом. Дитина з часом стала проживати з бабою, оскільки батьки неналежним чином виконували свої батьківські обов`язки.

Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах.

Згідно листа служби (управління) у справах дітей по Дніпровському району Запорізької міської ради «Про фізичне насильство над малолітнім ОСОБА_5 » від 27.08.2019 року вказано, що 27.08.2019 року до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району звернулася ОСОБА_1 з приводу домашнього насильства над малолітнім онуком ОСОБА_5 . Громадянка повідомила, що 19.08.2019 року ОСОБА_2 , який є батьком малолітнього вчинив фізичне насильство над дитиною, жорстоко побив його. Громадянка зазначає, що дитина часто страждає від домашнього насильства. Батько має агресивну та неадекватну поведінку, зловживає алкогольними напоями. У родині між батьками відбуваються бійки та сварки в присутності ОСОБА_5 , у зв`язку з чим малолітній фактично мешкає разом з бабусею за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді «Про проведену роботу» від 05.09.2019 року за вих. № 2438/03-Д, родина ОСОБА_6 мешкає у власному 2-кімнатному будинку, санітарно-гігієнічний стан помешкання незадовільний та потребує ремонту. Дитячого одягу та речей майже не було. Під час обстеження у помешканні був ОСОБА_2 . У процесі спілкування із ОСОБА_2 чоловік повідомив, що працює будівельником та завдяки своїй роботі не зловживає спиртними напоями, так як це карається керівництвом, проте може на вихідних вжити невелику кількість слабоалкогольних напоїв. Щодо інциденту, який стався 19.08.2019, повідомив, що під час святкування дня народження дружини, будучи у стані легкого алкогольного сп`яніння разом із нею, він ненавмисно взяв сина за зламану руку. Також чоловік повідомив, що має напружені стосунки із колишньою тещею, проте через зайнятість на роботі вихованням дитини переважно займалася вона, ОСОБА_7 часто залишався у будинку ОСОБА_8 .

Відповідно до листа відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 10.09.2019 року за вих. № 0103/1079, 02.09.2019 року спеціалістами Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було проведено соціальне обстеження батьків, за адресою: АДРЕСА_2 , за інформацією центру, санітарно-гігієнічний стан помешкання незадовільний та потребує ремонту. З батьком дитини - ОСОБА_2 , проведена бесіда, громадянин пояснив, що ненавмисно взяв сина за зламану руку. Також, зазначив, що вихованням сина переважно займається наразі бабуся ОСОБА_1 також було обстежено умови проживання у родині ОСОБА_1 , де встановлено, що малолітній дійсно мешкає із нею.

09.09.2019 року спеціалістами відділу по Дніпровському району був здійснений повторно вихід за двома адресами, батьків вдома не було, до будинку доступу не має. За місцем проживання бабусі ОСОБА_1 , проведено умови проживання малолітнього ОСОБА_4 . Санітарно-гігієнічні умови у будинку задовільні, усі умови для виховання, розвитку та проживання дитини створені належним чином. Спеціалісти відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради запросили батьків до відділу служби для продовження проведення відповідної роботи з метою соціального захисту малолітньої дитини.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2020 батька малолітньої дитини ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ст. 126-1 КК України за умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного, економічного насильства відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , упродовж 2018-2019 років.

Згідно постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2019 ОСОБА_3 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_4 . ОСОБА_3 свою провину визнала, щиро каялася у вчиненому правопорушенні, обіцяла виправити ситуацію.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Комісією з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, з урахуванням наведених вище обставин, прийнято рішення від 30.07.2020 про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно характеристики з місяця навчання від 26.11.2020, 28.05.2021, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , характеризується позитивно, вихованням займається бабуся, з якою він проживає. батьки ОСОБА_7 до школи в 2020-2021 навчальному році не з`являлись, успіхами сина не цікавляться, не приділяють належної уваги його навчанню, нехтують вихованням сина. Приводить і забирає зі школи, приходить на батьківські збори, цікавиться шкільним життям онука бабуся.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що вихованням ОСОБА_7 займається бабуся, забезпечує його всім необхідним. Батьки погано піклувалися про дитину, забували забрати з дитсадка. ОСОБА_7 боїться батьків, мати приходила його відвідати у жовтні 2020 року та кілька тижнів назад, але він не захотів спілкуватися.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що стосунки між ОСОБА_1 і її донькою ОСОБА_3 погані, онук ОСОБА_1 . ОСОБА_7 останнім часом проживає з нею. Батьки дитини зловживають алкогольними напоями. Коли ОСОБА_7 зламав руку, його мати ніякої допомоги і піклування не надавала дитині, не допомагала збирати його до школи. Доступ у ОСОБА_3 до будинку, де проживає її дитина разом з бабусею, і де вона раніше проживала, може мати за умови, якщо вона не буде вживати алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що майже 4 роки дитина проживає разом з бабусею ОСОБА_1 , батьки не займаються його вихованням дитини, п`ють, не створюють умов для дитини. ОСОБА_7 боїться своїх батьків. Батько ОСОБА_2 живе і виглядає як «бомж». Після розлучення ОСОБА_3 з сином проживала в одному будинку з матір`ю, потім переїхала до колишнього чоловіка. ОСОБА_1 з ОСОБА_3 не спілкується. До будинку потрапити можна лише зателефонувавши на мобільний телефон ОСОБА_1 для того, щоб вона відкрила хвіртку. ОСОБА_3 може телефонувати синові теж тільки на телефон ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що сім`ю ОСОБА_6 знає 8 років, ОСОБА_3 проживала в одному будинку з матір`ю ОСОБА_1 , потім стала проживати у будинку свого чоловіка. Там відсутні належні умови для проживання дитини. Син ОСОБА_3 ОСОБА_7 останні чотири роки проживає з бабою, боїться своїх батьків. ОСОБА_3 не приділяє уваги дитині, не піклується про неї, не відвідує її. ОСОБА_13 , коли йому було 3 чи 4 роки, розповідав, що батько і мати його били. Останні три роки ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 не спілкується.

Свідок ОСОБА_14 , яка є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , суду пояснила, що тривалий час з боку ОСОБА_1 чиняться перешкоди у спілкуванні батьків зі своєю дитиною, вона налаштовує дитину проти своїх батьків, не дозволяє їм приймати участь у житті дитини, приходити до неї. Звинувачення у неналежному виконанні своїх батьківських обов`язків вважає не обґрунтованими.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2021 та копії позовної заяви ОСОБА_3 , остання звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за своїм зареєстрованим місцем проживанням за адресою АДРЕСА_1 , і вселення.

У червні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до органу опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району із заявою про сприяння налагодженню стосунків між нею та її малолітнім сином, оскільки зі сторони ОСОБА_1 чиняться перешкоди у їх спілкуванні. Також просить визначити їй час спілкування з дитиною з метою налагодження стосунків між ними.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приймає до уваги досліджені судом докази, які свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 не цікавиться життям, здоров`ям, успіхами та долею своєї дитини, не забезпечує їй необхідного догляду, лікування та харчування, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не надає доступ до культурних цінностей, не сприяє засвоєнню загальноприйнятих норм моралі, чим ухиляється від батьківських обов`язків.

Крім того, ОСОБА_2 вчиняв домашнє насильство відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за що засуджений вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2020.

Протягом судового розгляду даної справи жодного разу в судове засідання не з`явився, наведені представником ОСОБА_2 доводи, що останній змінив своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, свого підтвердження не знайшли.

Відтак, суд після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч. 2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, та приймає до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 184 СК України встановлює, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивачем не надано жодних доказів щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини, наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Натомість, з пояснень позивачки та свідків судом встановлено, що відповідач зловживає спиртними напоями, ніде не працює.

З урахуванням доводів позову і наданих суду доказів, вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. суд вважає не обґрунтованими.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь особи, на утриманні якої буде знаходитися дитина, аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000,00 грн., що є співмірним з мінімальним розміром аліментів, визначеним законом, та який відповідно до вимог ст. 184 СК України щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовляться про інше.

При вирішенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141 СК України, випливає, що при вирішенні спору щодо позбавлення батьків батьківських прав, суд має враховувати передусім інтереси дитини.

Суд також приймає до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі Хант проти України (рішення від 07.12.2006 року) суд зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27.11.1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 07.08.1996 року, п. 78). У цьому рішенні також зазначено, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

На думку суду, позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина не буде відповідати меті такого заходу як захист інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов`язків.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи та приймаючи до уваги, що висновок органу опіки щодо матері дитини ґрунтується на доказовій базі, яка стосується обставин 2018-2019 року, і не містить жодних висновків, чи мала ОСОБА_3 достатні можливості брати участь у вихованні та утриманні дитини, яким чином позбавлення її батьківських прав захистить інтереси дитини, і враховуючи, що на час ухвалення рішення у справі відповідачка усвідомила можливість втрати дитини та проявляє інтерес до неї, намагається відновити нормальні стосунки з малолітнім сином, суд дійшов висновку, що слід відмовити в задоволенні позову про позбавлення її батьківських прав, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання свого малолітнього сина, до виконання батьківських обов`язків по відношенню до нього, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову відносно ОСОБА_2 і з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору при подачі прозову, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1681,60 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-83, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), на користь особи, на утриманні якої буде знаходитись малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 18.05.2020 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 60 коп.).

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів -відмовити.

Попередити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Покласти на Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Складення повного судового рішення - 14.10.2021.

Суддя: Турбіна Т. Ф.