ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року

м. Харків

Справа № 642/2309/20

Провадження № 22-ц/818/3519/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,

за апеляційною скаргою адвоката Солонинки Світлани Петрівни, яка дієв інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 21 серпня 2020 року (суддя В.М.Євтіфієв), -

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі - 102 486,73 грн за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24.01.2011 р., відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків встановлених «Тарифами банку». Згідно з умовами укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 23.03.2020 р. має заборгованість у розмірі 102 486,73 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 21 серпня 2020 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 58 572,89 грн, судові витрати 1 201,32 грн, а всього стягнуто 59 774 грн 21 коп.

Ухвалою цього ж суду від 4 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 21 серпня 2020 року залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

В апеляційній скарзі адвокат Солонинка С. П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення в частині задоволених позовних вимог, відмовивши в цій частині позову у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права. Зазначає, що Анкета-заява, в якій міститься підпис Відповідачки, стосується лише її наміру оформити платіжну картку. Інші надані позивачем документи містять лише загальну інформацію щодо умов кредитування при використанні картки «Кредитка Універсальна». Згідно з наданим Позивачем розрахунком заборгованість відповідача станом на 23.02.2020 року складається, крім іншого, із: заборгованості за поточним тілом кредиту 0,00 грн; заборгованості за простроченим тілом кредиту 58 572,89 грн. В Умовах та правилах надання банківських послуг, у Витязі з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та в Анкеті-заяві відсутнє поняття «Прострочене тіло кредиту». Задоволення позовних вимог в частині стягнення з Відповідачки на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту 58 572,89 грн є безпідставним через відсутність передбаченого в Анкеті-заяві від 24.01.11р. обов`язку Відповідачки по сплаті «простроченого тіла кредиту», оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Після підписання Заяви про приєднання б/н від 24.01.2011 р. відповідач отримала платіжну картку № НОМЕР_1 , якою користувалась у 2011-2012 роках. Після березня 2012 року будь-яких платежів з використанням картки Приватбанку не здійснювала. Також Відповідачка не зверталась до Позивача з заявою про перевипуск картки. Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, станом на 29.02.2012 р. залишок заборгованості за тілом кредиту становив 90,51 грн.Матеріали справи свідчать про те, що підписана Відповідачкою Анкета-заява не визначає строку кредитування. Строк дії кредитної картки № НОМЕР_1 , яку отримала Відповідач, встановлений до вересня 2014 року, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно строк звернення Позивача з вимогою про повернення кредиту сплинув у вересні 2017 року. Щодо посилання Позивача на використання Відповідачкою інших платіжних карток, по яких проводились операції після березня 2012 року, вони є недоведеними.В матеріалах справи міститься Довідка про видані картки, який є одностороннім документом Позивача і належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Відповідач не була обізнана про розгляд даної цивільної справи, а тому вона була позбавлена можливості заперечувати проти доказів позивача та заявити про застосування позовної давності.

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 24 січня 2011 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк».

У вказаній заяві зазначені паспортні та контактні дані відповідача.

Крім того, у заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 23.03.2020 р становить: 58 572.89 грн - заборгованість за тілом кредиту; 58 572,89грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 24 232,21 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 4 856,51 штраф (відсоткова складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у цьому випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З наданих банком довідками та випискою по рахунку вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами шляхом їх зняття з кредитної картки, здійснювала платежі, а також поповнювала картку.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи. Зі змісту виписки по рахунку вбачається, що карткою боржник користувалась до лютого 2019 року (а.с. 16 зворот). Строк дії картки до березня 2023 року (а.с. 23).

Згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 отримала 135 916,55 грн, на погашення заборгованості сплатила 101 796,99 грн, отже залишок боргу становить 34 119,56 грн, який і підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

Доводи апеляційної скарги про те, що договором, укладеним між сторонами не передбачена сплата простроченого тіла кредиту не заслуговують на увагу, оскільки на відміну від кредитних договорів, за якими загальний розмір кредиту надається відразу (одноразово), в договорі про надання споживчого кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку (за яким позичальник має можливість використовувати ліміт частинами з правом подальшого використання вільного залишку ліміту, а у разі повного повернення коштів до закінчення строку кредитування - повторно отримати кредит (зняти кошти) або його частину в межах ліміту), - розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені, а тому сукупна сума всієї заборгованості за тілом кредиту може включати в себе заборгованість за частиною кредиту, строк сплати якої не закінчився (поточне тіло кредиту), та/або заборгованість за частиною кредиту, яка не була повернута в обумовлений термін (прострочене тіло кредиту).

В апеляційній скарзі відповідач просила застосувати строки позовної давності до вимог позивача, посилаючись на те, що не була обізнана про розгляд даної цивільної справи, а тому вона була позбавлена можливості заперечувати проти доказів позивача та заявити про застосування позовної давності.

Судова колегія погоджується з цими доводами, оскільки судова повістка повернулась без вручення відповідачеві.

В матеріалах справи є поштовий конверт, адресований судом першої інстанції відповідачу, разом із повідомленням про вручення поштового відправлення, повернутий відділенням поштового зв`язку за закінченням строку зберігання.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша стаття 261 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, яку прийнято за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у кредитних правовідносинах, викладено правову позицію стосовно того, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Колегія суддів, встановивши, що боржник - ОСОБА_1 останній платіж здійснила в лютому 2019 року, строк дії картки, яку отримала відповідач визначено до березня 2023 року, а з позовом щодо стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся - у квітні 2020 року, дійшла висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності.

Згідно з п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, банком при поданні позовної заяви сплачено 2 102 грн судового збору. Позов пред"явлено на суму 102486,73 грн, задоволено на суму 34119,56 грн, що складає 33,29 %. Отже, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 2102х33,29= 699,76 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Солонинки Світлани Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду містаХаркова від 21 серпня 2020 року в оскаржуваній частині - скасувати та ухвалити нове. Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1-Д, м. Київ, ) заборгованість за тілом кредиту в сумі 34 119 (тридцять чотири тисячі сто дев`ятнадцять) грн 56 коп. та судовий збір в сумі 699 (шістсот дев`яносто дев`ять) грн 76 коп., всього 34 819 (тридцять чотири тисячі вісімсот дев`ятнадцять) грн 32 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки у випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук