ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6220/20 Номер провадження 22-ц/814/2217/21Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю.,

секретаря Міщенко Я.О.,

за участі: представника відповідача адвоката Колоди І.В.,

розглянувши в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПП "ДІЛІЖАНС" про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням шляхом виселення

за апеляційною скаргою директора ПП "ДІЛІЖАНС" ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Андрієць Д.Д. в м. Кременчук із складанням повного тексту рішення 12 липня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 20211 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з вказаним позовом. Зазначала, що вона є власником нежитлового приміщення - прибудованого магазину « АДРЕСА_1 .

11.11.2002 року за усною домовленістю з ОСОБА_2 вона надала йому довіреність на право розпорядження належним їй нерухомим майном. Предметом усних домовленостей було продаж ОСОБА_2 належного їй майна та отримання коштів в розмірі його ринкової вартості або передання його в платне строкове користування. Однак ОСОБА_2 вказаних дій не вчинив та починаючи з моменту видачі довіреності користується майном безкоштовно для проведення власної господарської діяльності. Також, належне їй майно було передано в заставу з метою забезпечення виконання відповідачем ПП "ДІЛІЖАНС", власником якого є ОСОБА_2 , своїх зобов`язань перед банком. Після отримання повідомлення про наявність у ПП "ДІЛІЖАНС" заборгованості та про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, вона звернулась до ОСОБА_2 із вимогою звільнити приміщення та вирішити питання про сплату орендної плати за весь час користування майном. 30.06.2020 року вона повторно звернулась до ОСОБА_2 із вимогою про звільнення майна, однак у відповідь отримала погрози фізичною розправою, у зв`язку із чим 23.07.2020 було відкрито кримінальне провадження.

Просила усунути їй перешкоди у користуванні зазначеним нежитловим приміщенням Виселити ОСОБА_2 та Приватне підприємство «Діліжанс» з цього приміщення.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нежитловим приміщенням прибудований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 189 кв.м, літ. "А" Адреса: АДРЕСА_2 шляхом виселення ОСОБА_2 та ПП "ДІЛІЖАНС" із займаного приміщення.

Стягнуто з ПП "ДІЛІЖАНС" на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 420,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 420,40 грн.

Рішення оскаржив директор ПП "ДІЛІЖАНС" Куценко В.М., який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Вважає, що районний суд прийшов до необґрунтованого висновку про те, що об`єкти нерухомого майна, які належать ОСОБА_1 та ПП «Діліжанс» є відокремленими об`єктами, так як згідно висновку експерта приміщення площею 23,2 кв.м, яке належить ПП "ДІЛІЖАНС" входить до складу нерухомого майна, яке належить позивачу.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2002 року належить нерухоме майно - прибудований магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", загальною площею 189 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно договору купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 24 грудня 2004 року ПП "ДІЛІЖАНС" придбав у Фонді міського майна Кременчуцької міської ради Полтавської області нежиле приміщення площею 23,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про власність №15, виданого 23.11.2012 Фондом міського майна Кременчуцької міської ради, ПП "ДІЛІЖАНС" належить нежитлове приміщення загальною площею 134,2 кв.м. у АДРЕСА_2 .

11.11.2002 року ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) склала довіреність строком на 3 роки, яка була посвідчена приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дудкіною С.Г., якою вона уповноважила ОСОБА_2 розпоряджатись(продати, обміняти, подарувати, здати в оренду та ін..) на свій розсуд належний їй прибудований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », для чого надала право, в тому числі, підписувати договори купівлі-продажу, міни, дарування, оренди, найму, страхування, одержувати належні за прибудований магазин гроші, представляти інтереси в органах державної влади, підприємствах, установах, організаціях, виконувати інші дії, пов`язані з цим дорученням.

На підставі зазначеної довіренності ОСОБА_2 01 липня 2004р. та 11 липня 2005 року від імені ОСОБА_4 за договорами позички приміщення магазину передав в користування ПП "ДІЛІЖАНС" приміщення, належні позивачу, загальною площею 189 кв.м.

Позивач 11.06.2020р. письмово звернулась до ОСОБА_2 із вимогою звільнити займане ним приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд своє рішення мотивував тим, що власнику майна ОСОБА_1 чиняться перешкоди у здійсненні її права власності на належне їй приміщення, що потребує захисту шляхом виселення відповідача.

Колегія суддів погоджується з даним висновком.

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Норма про непорушність права власності стосується всіх її форм тоді як ст. 41 Конституції України передбачає непорушність лише права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканості самого майна власника. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В даному випадку, обираючи спосіб захисту свого цивільного права, позивач посилалась на положення вказаної норми та обґрунтовувала позов тим, що відповідач ігнорує її вимоги щодо звільнення належного їй приміщення, площею 189 кв.м. у АДРЕСА_2 .

Доводячи вказані обставини, ОСОБА_1 надано письмовий доказ лист на адресу відповідача від 11.06.2020р. щодо звільнення вказаного займаного приміщення протягом 14 днів ( т.1, а.с.20)

Вказаний доказ є належним, оскільки стосується предмета доказування.

У відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

ОСОБА_2 та ПП "ДІЛІЖАНС" не надано суду доказів на спростування заявлених вимог та доведення своїх заперечень стосовно останніх.

Так, строк дії довіреності, на підставі якої ОСОБА_2 за договорами позички приміщення магазину передав його в користування ПП "ДІЛІЖАНС", вийшов 11 листопада 2005р. і після цієї дати ОСОБА_1 не надавала своєї згоди на автоматичну пролонгацію договору.

Отже, ОСОБА_2 та ПП "ДІЛІЖАНС" не надано суду належних доказів на підтвердження правомірності зайняття приміщення, належного позивачу з 11.11.2005р.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання на висновки експертного дослідження № 3-21 від 25 січня 2021 року про те, що приміщення сторін є об`єднаним в одне приміщення для фактичного сумісного використання, так як суду відповідних домовленостей з цього приводу не надано.

Приміщення сторін є відокремленими об`єктами, як вірно встановив районний суд.

Більш того, нежитлове вбудовано-прибудоване приміщення площею 134,2 кв.м., що належить ПП «Діліжанс»,як вбачається з технічного паспорту, має окремий вхід, що дає можливість підприємству відокремлено від позивача користуватись своїм приміщенням ( т.1, а.с.170).

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції обгрунтовано та підставно захистив права ОСОБА_1 , як власника приміщення загальною площею 189 кв.м., а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Разом з тим, підлягає виключенню з мотивувальної частини судового рішення посилання суду на ч.3 ст.828 та ст.793 ЦК України, оскільки зазначеними нормами передбачено нотаріальне посвідчення договору найму будівлі строком на три роки і більше, а договори позички приміщення магазину 01 липня 2004р. та 11 липня 2005 року були укладені на строк відповідно 11 місяців (перший) та 2 роки і 11 місяців (другий).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу директора ПП "ДІЛІЖАНС" Куценка Вячеслава Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 липня 2021 року залишити без змін.

Виключити посилання в мотивувальної частині рішення на ч.3 ст.828 та ст.793 ЦК України

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.10.2021 р.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О.Ю.Кузнєцова