27.10.2021
Справа № 642/7194/21
Провадження № 2/642/2467/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, встановлено, що позовна заява подана з порушенням ст. ст. 175,177 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором.

Предметом позову є вимога про збільшення розміру аліментів, пов`язаних з наступними обставинами, зазначеними позивачем у позові: хворобливим станом дітей; витратами пов`язаними з їх регулярним лікуванням; витратами пов`язаними з відбуванням спортивних секцій, кружків; витратами пов`язаними з необхідністю сезонного відпочинку; матеріальний стан відповідача значно покращився та він має більше фінансові можливості для забезпечення потреб дитини.

Позовна заява ОСОБА_1 заявлена в інтересах дітей на отримання гідного грошового забезпечення, матеріальної підтримки зі сторони батька. При цьому, фактично позивач пов`язує вимогу "збільшення аліментів" не з потребою отримання коштів на додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей (ст. 185 СК України), а зі зміною мінімального розміру аліментів на дитину (ст. 182 СК України) та зі зміною матеріального становища одержувача аліментів та платника аліментів.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто суд при розгляді справи про збільшення/зменшення розміру аліментів повинен встановити наявність обставин, які змінились після ухвалення рішення про стягнення аліментів, які стали підставою для звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Крім того, суддя вважає за доцільне роз`яснити позивачці, що дійсно відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Вказані зміни набрали чинності 03.07.2018, тому з того часу (03.07.2018) на дитину аліменти повинні нараховуватися у зміненому розмірі. При зміні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно і змінюється розмір аліментів.

Однак, відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Отже Верховний Суд України вважає, що збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред`явлення позову про зміну розміру аліментів.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України підстави для зміни розміру аліментів наступні:

- зміна матеріального або сімейного становища стягувача аліментів;

- зміна матеріального або сімейного становища платника аліментів;

- погіршення або поліпшення стану здоров`я стягувача аліментів;

- погіршення або поліпшення стану здоров`я платника аліментів.

Отже, позивачка повинна довести, що погіршився матеріальний стан або сімейне становище чи стан здоров`я стягувача аліментів або платника аліментів.

Позивачем не додано до позовної заяви та не зазначено в позовній заяві доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивача, а також не надано жодного доказу, що діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з тим, що у неї збільшились потреби у навчанні, утриманні (зазначено тільки в позовній заяві про зміну матеріального стану (текст без належних доказів)), тобто на підтвердження посилань позивачки про необхідність збільшення розміру аліментів не зазначено жодного доказу.

Крім того, витрати пов`язані з хворобами дітей, з відбуванням спортивних секцій, кружків, з необхідністю сезонного відпочинку, про які зазначає позивач у позові є додатковими витратами, які повинні бути належним чином підтверджені.

На підтвердження зміни матеріального становища позивачки та відповідача, остання в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не надає суду доказів на підтвердження зміни їх матеріального стану. Тобто, суду не відомо, яке матеріальне становище сторін було на момент ухвалення рішення 28.11.2017 року і яке становище сторін на теперішній час.

В порушення вимог п. 6, п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не зазначає у позові відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, з прохальної частини позову не зрозуміло, чи загальний розмір аліментів, які просить стягувати позивач становить 4000 грн. на утримання двох дітей, чи на утримання кожного. У зв`язку з чим прохальну частину позову необхідно конкретизувати.

У відповідності до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, позовну заяву необхідно залишити без руху, надати позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - залишити без руху.

Надати позивачу строк протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

Роз`яснити позивачам, що у разі невиконання ухвали суду позовна заява буде вважитись неподаною та повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Вікторов