Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/310/21
Провадження № 2/279/616/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі головуючого судді Шульги О.М.

з секретарем Башинською Н.М.

за участю

позивача по первісному позову

(відповідача по зустрічному позову) ОСОБА_1

представника позивача

(відповідача по зустрічному позову) ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

(позивача по зустрічному позову)

представника відповідача

(по зустрічному позову позивача ) ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Коростень цивільну справу №279/310/21 за позовом ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, -

В С Т А Н О В И В :

Сторона позивача 25.01.2021 року звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 23.08.2019 року. Право власності на дану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Неборачко І.В. 26.08.2019 року. Вона ( ОСОБА_1 ) зареєстрована та проживає в даній квартирі разом з донькою, сплачує житлово-комунальні платежі, утримує квартиру в належному стані.

В квартирі АДРЕСА_1 , окрім неї та її дочки, зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у вказаному житловому приміщенні не проживає понад один рік без поважних причин, про що складено акт сусідів. Він не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере і його особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинили.

Факт реєстрації відповідача порушує їхні права на вільне розпорядження і користування майном. Оскільки відповідач не проживає у вищезазначеному житловому приміщення, виникають проблеми зі сплати комунальних послуг послугами він не користується, а плата нараховується.Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації понад рік можуть підтвердити свідки. Вважають, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням-квартирою АДРЕСА_2 у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації. Крім того, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, тому вона, як законний представник власника житла вимушена звернутися до суду з даною позовоною заявою, оскільки відповідач створює їй та малолітній дитині перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном.

З підстав, передбачених ст.316, 317, 319, 321, 405 ЦК України просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

Одночасно просила стягнути з відповідача понесені судові витрати.

23.02.2021 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Дубенчук М.В., подав зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, в якому зазначив, що з 01.09.2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась спільна дитина ОСОБА_5 . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.03.2020 року по справі №279/178/20 шлюб розірвано.

Попередньо, він разом з ОСОБА_1 придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 . Дана квартира була продана. 23.08.2019 року за спільні сімейні кошти придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на ім`я спільної дитини ОСОБА_5 . Зважаючи на це, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5 .

Відповідно до Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, він разом із ОСОБА_1 є законними представниками малолітньої дитини ОСОБА_5 у рівних правах та разом діють в інтересах малолітньої дитини, в тому числі і вирішують питання, що користування та розпорядження квартирою.

Після розлучення ОСОБА_1 змінила вхідний замок до даної квартири. Його вимоги щодо надання ключів від квартири залишила без задоволення. Станом на сьогодняшній день він в квартирі зареєстрований, однак, не проживає по причині створення перешкод в користуванні зі сторони відповідача. Іншого житла на праві власності він не має. Інтересу до квартири ніколи не втрачав. 18.01.2021 року провів оплату послуг КВЖРЕП. Має намір проживати в даній квартирі. Його законні вимоги відповідач ігнорує, до квартири не допускає, ключів від вхідних дверей не надає та не бажає взагалі спілкуватись. Фактично своїми діями відповідач позбавляє його права на користування житлом, створює перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , тому він вимушений звернутись за захистом своїх прав з даною позовною заявою.

Просить постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 зі сторони ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вселивши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартиру АДРЕСА_1 .

Одночасно просив стягнути з ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Ухвалою від 01.03.2021 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Сторона позивача по первісному позову позовні вимоги підтримала і просила задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 пояснила, що шлюбні відносини з відповідачем припинено з 26.12.2019 року. Останній забрав свої речі і пішов з сім`ї. В січні 2020 року вона подала відповідача на розлучення та аліменти.

Представник позивача зазначив, що питання про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням виникла з тих підстав, оскільки останній понад 2 роки не проживає в квартирі, членом сім`ї ОСОБА_1 не являється, не пов`язаний з нею спільним побутом. Переїхав у власне житло, яке отримав у спадщину. Спірним житлом не цікавиться, його речі в квартирі відсутні. Вказав, що спірна квартира належить неповнолітній дитині сторін, а реєстрація відповідача, який фактично в ній не проживає, створює проблеми пов`язані з оплатою комунальних послуг, участь в яких останній не приймає.

Представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Дубенчук М.В. зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, оскільки остання позиціонує себе як власника житла, проте таким власником є спільна дитина сторін, відносно якої батьки мають рівні права.

Статтею 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад 1 рік. Рішення про розірвання шлюбу між сторонами набрало законної сили 07.08.2020 року, а позовна заява була подана 25.01.2021 року, тобто рік не пройшов. До звернення до суду ОСОБА_3 було здійснено проплату за комунальні послуги, а саме 18.01.2021 року. На даний час в квартирі залишилось майно ОСОБА_3 . ОСОБА_7 від квартири у нього забраний, що підтверджують свідки, зазначені у акті.

При цьому на запитання суду чому саме даний платіж було зроблено, а не оплата, наприклад, послуг за водопостачання, тепло, газ, електроенергію, представник не пояснив.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_3 пояснив, що вимоги по первісному позову не визнає, а за зустрічним позовом підтримує. Вказав, що з квартири пішов добровільно, оскільки відбулась сварка з дружиною. Після цього повертався до квартири щоб взяти змінні речі. Наразі в квартирі знаходиться майно, яке було спільно набуте під час шлюбу, про розподіл якого він не звертався.

Вказав, що власником квартири є дочка ОСОБА_8 . Участі у витратах у сплаті комунальних послуг він не бере оскільки ними не користується. З часу не проживання у квартирі зробив проплату квартплати в сумі 105 гривень. Чому сплатив саме таку суму через рік після залишення житла і лише на користь ОСМД Іскорость не зміг пояснити.

Вказав, що задоволення його позову наддасть йому можливість спілкуватись з дитиною, оскільки на даний час він такої можливості не має. Разом з тим, зазначив, що з приводу перешкод у спілкуванні з дитиною до відповідних органів не звертався.

На запитання адвоката Немировського В.І., відповідач ОСОБА_3 вказав, що з собою не має ключів від спірної квартири.

Як зазначив адвокат Немировський В.І. дане питання з`ясовується з метою можливості злічити ключі, які наявні у позивача та відповідача на спростування доводів сторони відповідача про зміну замків.

Представник третьої особи ОСОБА_9 в судовому засіданні 25.08.2021 року позовні вимоги по первісному позову підтримала. Проти зустрічного заперечила, зазначивши, що спірне житло належить на праві власності малолітній дитині. Батьки мають рівні права відносно дитини, тому повинні сплачувати комунальні послуги в рівних частинах за належне житлове приміщення, при цьому закон не вказує на обов`язковість проживання в цьому житлі. Обов`язок, який випливає з майнових відносин відповідач не здійснює, витрати за житло дитини несе лише позивач по первісному позову. Крім того. відповідач має у власності житлове приміщення в якому фактично проживає.

Свідок ОСОБА_10 показала, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 . Іноді заходить до квартири де мешкає ОСОБА_11 з дочкою, в якій чоловічих речей не бачила. За комунальні послуги сплачує ОСОБА_11 , що їй відомо, оскільки неодноразово зустрічались з даного питання з ОСОБА_11 у банку. Певний час вона не працює, щодня перебуває дома, однак жодного випадку не бачила, коли б приходив ОСОБА_12 і хотів потрапити до квартири, а його б не пускали. Останній раз вона бачила ОСОБА_12 два роки тому, десь у липні чи серпні. Після того, як ОСОБА_12 залишив квартиру, ОСОБА_11 зробила ремонт.

Свідок ОСОБА_13 показала, що є сусідкою ОСОБА_6 . Їй відомо, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 майже 2 роки не проживають як подружжя, останнього вона взагалі в квартирі не бачить. Знає, що ОСОБА_12 мешкає у сусідньому будинку. З квартири пішов спокійно , без скандалу. Протягом певного часу після свого уходу ОСОБА_12 приходив до дитини, гуляв з нею на вулиці. Вона бачила, що він палив цигарки на балконі, тому вона не думає, що його не допускають до квартири. Восени 2019 року вона затопила ОСОБА_11 . Приходила до неї, однак вже в той період часу чоловічих речей в квартирі не побачила. Наразі постійно ОСОБА_12 бачить у сусідньому будинку. Він там залишає своє авто, ходить у підвал. Після його уходу ОСОБА_11 зробила ремонт у квартирі, дещо змінила з меблів.

Свідок ОСОБА_14 показав, що ОСОБА_11 жила зі своїм чоловіком, який давно з`їхав та не спілкується і не допомагає ОСОБА_11 з дочкою. Знає, що ОСОБА_12 мешкає по сусідству, знає будинок та під`їзд, однак не може назвати номер квартири. Знає, що ОСОБА_11 несе витрати по сплаті комунальних послуг, а також, що в квартирі речей ОСОБА_12 не має. Випадків, коли б ОСОБА_12 приходив до квартири, а його не пускали, не бачив.

Свідок ОСОБА_15 показала, що ОСОБА_3 є її рідним братом і наразі проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_4 . До розлучення брат проживав за адресою: АДРЕСА_5 . Після розлучення брат намагався потрапити до квартири, але не зміг. Це було 15.02.2021 року, вона разом з братом ходили до квартири, однак він не зміг відчинити дверей, після чого вони пішли до адвоката, який склав акт в якому вона розписалась.

Свідок ОСОБА_16 показав, що з минулої зими з ним в квартирі мешкає ОСОБА_3 , який є братом його дружини. Якось він прийшов і повідомив, що не може потрапити до квартири. Він з дружиною ходили з ОСОБА_12 до квартири, однак останній не зміг до квартири потрапити.

Коли вони ходили до квартири, то там нікого не було. Після цього було складено акт адвокатом.

На запитання сторони позивача про те, чи відомо, яким ключем намагався ОСОБА_12 відчинити двері, і чи саме це був належний ключ, свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_16 повідомили, що це їм не відомо.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.03.2021 року у справі №279/178/21. Від подружнього життя сторони мають малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони порушили спір з приводу користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Дана квартира на праві власності належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Неборачко І.В. 23.08.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №2446.

Дана квартира є двокімнатною, площею 14, 8 та 13, 5 кв.м.

У квартирі зареєстровані: власник ОСОБА_5 , позивач по первісному позову ОСОБА_6 , відповідач по первісному позову ОСОБА_3 .

З довідки органу самоорганізації та акту, складеного сусідами та затвердженого спілкою голів окружних будинкових комітетів від 18.01.2021 року слідує, що ОСОБА_3 з грудня 2019 року по даний час не проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Факт не проживання ОСОБА_3 у спірному житлі безпосередньо підтверджено свідками, допитаними в судовому засіданні.

Особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Як останній пояснив в судовому засіданні, він забрав свої речі після того, як залишив житло.

Отже, залишаючи житло у нього були ключі, у зв`язку з чим він мав можливість повернутись до квартири коли не було позивача, та забрати особисті речі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні вказала на той факт, що бачила ОСОБА_12 , який курив на балконі, приходив до дитини, що спростовує наведені ним доводи про наявність перешкод у вигляді заміни замків після його уходу та у спілкуванні з дитиною.

Посилання на залишення в квартирі меблів, які були придбані за час спільного проживання, не є тими речами, які свідчать про не втрату інтересу на користування житлом, оскільки відповідач добровільно не порушував питання про їх поділ, і на даний час не позбавлений можливості звернутись з таким питанням.

З додатків до позовної заяви слідує, що витрати по утриманню квартири несе ОСОБА_6 , яка уклала відповідні договори з установами та організаціями, які надають такі послуги.

Відповідач участі в утриманні спірного житлового приміщення не приймає.

Проведення одноразової проплати за послуги по квартплаті в сумі 105 гривень на користь ОСМД Іскорость не може свідчити про таку участь, яка повинна бути щомісячною та охоплювати всі види послуг (газ, вода, тепло, світло, утримання будинку, тощо ), та здійснюються з розрахунку кількості зареєстрованих осіб.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_3 користуються спірним житлом, приймає участь в його утриманні, сплачує відповідні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ст.15,ч. 1 ст. 16 ЦК України, ст. 55 Конституції України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, яка вселилась в жиле приміщення як член сім`ї власника, та зареєстрована в ньому, набуває рівного права на користування жилим приміщенням, несе тягар його утримання, та набуває права на звернення до суду, зокрема і з позовом про визнання іншої особи (крім власника) такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 , в позовній заяві вказала, що діє також в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5 . Оскільки ОСОБА_1 є законним представником малолітнього власника спірного майна у відповідності до положень ст.59 ЦПК України та з урахуванням вищенаведеного, вона має право порушувати питання, яке є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 2 вказаної норми Закону визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З аналізу вказаної норми закону слідує, що в ній не йдеться про колишнього члена сім`ї, тому доводи адвоката Дубенчука М.В. проте, що позивач звернулась з позовом до спливу річного строку після розірвання шлюбу є необґрунтованими, оскільки це не є обов`язковою умовою у відповідності до вказаної норми закону.

Член сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Як встановлено в судовому засіданні та не спростовано стороною відповідача , ОСОБА_3 , добровільно вибув зі спірного житла в житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 є власником 1/3 частки вказаного нерухомого майна.

Доказів про те, що ОСОБА_3 чинились перешкоди в користуванні спірним житлом при розгляді справи не здобуто.

З даного приводу останній не звертався ні до правоохоронних органів, ні до суду, до моменту подачі первісного позову.

На запитання суду ОСОБА_3 не зміг надати чіткої відповіді, як він має намір проживати у спірному житлі. Вказав, що можливо він і не буде там жити, однак зможе безперешкодно спілкуватись з дочкою. Разом з тим, доказів про те, йому чиняться перешкоди в спілкуванні з дитиною у справі не має.

Наразі сторони не є подружжям, тому їх спільне проживання в одній кімнаті є неможливим.

Також є неприйнятним проживання відповідача в одній кімнаті з дочкою. Виділення відповідачу окремої кімнати та заселення в одну кімнату власника квартири та позивача буде не співмірним та порушуватиме інтереси дитини, яка будучи власником житла, буде ущемлена в користуванні своїм майном щодо проживання у окремій кімнаті. Дитина дорослішає, потребує окремого приміщення, де б вона могла мати зручне робоче та спальне місце, мати особистий простір.

Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно п.1 ч.1ст.346 ЦК України право Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відмову в зустрічному позові.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у справі суд виходить з наступного.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат. Пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Сторона позивача по первісному позову просить стягнути судові витрати понесені по сплаті судового збору та на правничу допомогу.

При розподілі витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити із положень ст. 137 ЦПК України.

Суд вправі зменшити розмір витрат на правничу допомогу за клопотанням сторони.

З матеріалів справи слідує, що сторона відповідача по первісному позову заперечила проти прийняття та задоволення заяви представника позивача по первісному позову про збільшення позовних вимог, в якій висувалась вимога про витрати на правничу допомогу, про що зазначила у заяві від 27.05.2021 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Судом враховуються критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Стороною позивача по первісному позову на підтвердження понесених витрат акт приймання-передачі наданих послуг №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №12/21 від 25.02.2021 року, розрахунок послуг.

Ознайомившись з переліком послуг суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Так, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вказана у поданих документах сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, оскільки вартість наданих адвокатом послуг, серед яких, відповідно до актів виконаних робіт, зазначено виготовлення позовної заяви, надання консультацій, вивчення та ознайомлення з документами, в тому числі виготовленими та поданими адвокатом Немировським В.І., підготовка клопотань про виклик свідків та долучення додаткових доказів, участь в судових засіданнях, на що витрачено менше часу ніж зазначено, є завищеною.

З урахуванням наведеного стягнення з відповідача витрат у заявленій сумі буде суперечити принципу розподілу таких витрат, тому , керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, на користь позивача підлягає стягненню 5448 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Решту витрат слід залишити за позивачем.

Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на підставі ст.141 ЦПК України з урахуванням наявних доказів про їх понесення.

Керуючись ст. 4, 76 - 89, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.319, 405 ЦК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_6 , яка також діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень та на правничу допомогу в розмірі 5448 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач по первісному позову (відповідач по зустрічному позову) ОСОБА_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача по первісному позову (відповідача по зустрічному позову)- ОСОБА_2 , місце знаходження : АДРЕСА_7 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЖТ № 000769, видане Радою адвокатів Житомирської області 24.03.2016 року.

Відповідач по первісному позову (позивач по зустрічному позову) ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник відповідача по первісному позову (позивача по зустрічному позову) - ОСОБА_18 , місце знаходження : АДРЕСА_8 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001122, видане на підставі рішення ради адвокатів Житомирської області від 25.09.2019 року №28/2.

Третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради, місце знаходження: 11500, м.Коростень, вул.Грушевського, 22, Житомирська обл., .

Суддя: О.М.Шульга

Повний текст складено 28.10.2021 року