Провадження №: 6/755/1406/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2021 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали заяви Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський Анатолій Миколайович звернуся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

18 жовтня 2021 року вказану заяву, у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, було передано в провадження судді Савлук Т.В.

Вивчивши матеріали заяви та долучені до неї додатки на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суддя приходить до наступних висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право». Законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За ч. 3 ст. 3 ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За ч. 2 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів (крім суду) можуть бути оскаржені сторонами та іншими особами до адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 379 КАС України («Заміна сторони виконавчого провадження») у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Звертаючись до суду, заявник просить замінити сторону виконавчого провадження № 57591875, яке знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича щодо примусового виконання виконавчого напису №5824 від 19 жовтня 20118 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором банківського поточного (карткового) рахунку № 0014/060949-PR від 23.08.2012 року в розмірі 56934,31 грн.

Згідно із частиною першою ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

За правилом ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За правилами ст.1 КАС України, цей Кодекс визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - це, переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Виходячи з положень Закону України «Про виконавче провадження» та КАС України, можна дійти висновку, що суд може замінювати сторону виконавчого провадження при примусовому виконанні за виконавчим написом нотаріуса у порядку адміністративного судочинства.

Згідно положень ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» суд може замінювати сторону виконавчого провадження при примусовому виконанні за виконавчим документом, виданим судом при розгляді цивільної справи у порядку цивільного судочинства.

Оскільки заявник в поданій заяві просить замінити стягувача у виконавчому провадженні, щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а не ухваленого у порядку цивільного судочинства рішення місцевого суду, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Такі висновки щодо підвідомчості питання про заміну сторони у виконавчому провадженні з виконання рішення інших органів, зокрема, виконавчого напису нотаріуса, містить і постанова Великої палати Верховного Суду України від 16.01.2019 р. №826/7941/17 та постанова Верховного Суду України від 26.02.20 року № 826/7981/17.

В постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 р. №6-2391цс15 також зазначено, що замінювати сторону у виконавчому провадженні при примусовому виконанні за виконавчим написом нотаріуса суд має у порядку адміністративного судочинства, а в порядку цивільного судочинства суд може замінювати сторону виконавчого провадження за виконавчим документом, виданим лише судом при розгляді справи у порядку цивільного судочинства.

Крім того, про віднесення до юрисдикції загальних судів питання про заміну сторони у виконавчому провадженні виключно за виконавчим листом, виданим судом при розгляді цивільної справи, свідчить і аналіз п. 17.2 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Відповідно до положень ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до пункту третього п.1 ч.1 ст.186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин, суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у цивільній справі за заявою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, що зумовлює застосування наслідків, передбачених п.1 ч.1 ст.186 Цивільного процесуального кодексу України, що не перешкоджає заявнику звернутись до належного суду з дотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 186, 354, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я: