Справа № 191/3341/21
Провадження № 2-з/191/67/21
У Х В А Л А

іменем України

15 жовтня 2021 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту із забороною відчуження на спільне нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 36,9 кв. м., житловою площею 30,4 кв. м., площа земельної ділянки 1200 кв. м., реєстраційний номер майна 10420614, з метою усунення можливих перешкод при вирішенні питання про поділ майна подружжя, оскільки вищевказане майно зареєстровано за ОСОБА_2 та може бути переоформлене або приховане останнім.

Просить накласти арешт, заборонити відчуження та вчинення дій направлених на пошкодження або приховання та будь-яких реєстраційних дій щодо наступного нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальною площею 36,9 кв. м., житловою площею 30,4 кв. м., площа земельної ділянки 1200 кв. м., реєстраційний номер майна 10420614.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також вчиняти певні дії.

Положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог про поділ майна подружжя є нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 36,9 кв. м., житловою площею 30,4 кв. м., площа земельної ділянки 1200 кв. м., реєстраційний номер майна 10420614, що належить ОСОБА_2 та його відчуження може утруднити виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Однак, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту, заборони відчуження та вчинення дій направлених на пошкодження або приховання та будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 36,9 кв. м., житловою площею 30,4 кв. м., площа земельної ділянки 1200 кв. м., задовольнити частково, та накласти арешт на вищевказане майно. В задоволенні вимог заявника про заборону вчинення дій направлених на пошкодження або приховання та будь-яких дій щодо вищевказаного нерухомого майна слід відмовити, оскільки заявником не надано жодних доказів вірогідності вчинення ОСОБА_2 таких дій. Вимога заявника ОСОБА_1 про заборону відчуження даного нерухомого майна також задоволенню не підлягає, оскільки такий вид забезпечення позову як накладення арешту передбачає заборону відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-152 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 36,9 кв. м., житловою площею 30,4 кв. м., площа земельної ділянки 1200 кв. м., реєстраційний номер майна 10420614, що належить ОСОБА_2 до набрання рішенням суду законної сили.

Копію ухвали направити заявнику та відповідачу для відома.

Копію ухвали для виконання направити до Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: Т. В. Прижигалінська