Справа № 487/2329/21
Провадження № 2/487/1745/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря Поліщук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Перша Миколаївська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

09.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Перша Миколаївська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно.

У своєму позові позивач зазначив, що після смерті ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцями за законом після її смерті на квартиру АДРЕСА_1 були ОСОБА_2 ) на 1/6 частку, як донька померлої, ОСОБА_3 на 1/6 частку, як дружина померлого сина спадкодавці та ОСОБА_5 на 1/6 частку як чоловік померлої. 1/2 (3/6) частка зазначеної квартири нотаріально встановлена як приватна власність ОСОБА_5 як приватна власності набута разом з померлим спадкодавцем при перебуванні, згідно ст.60 СК України, у шлюбі з 23.03.1990 року. Вказане право на відповідні частки встановлено нотаріусом за спадковою справою № 126/2018 шляхом дослідження свідоцтва про право власності на житло виданого 26.09.1991 року районним ЖКО Заводського району м.Миколаєва. Свідоцтво на спадщину спадкодавцям видано не було. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 . Після його смерті позивач звернувся до нотаріуса та 11.03.2021 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку вищезазначену квартиру, відкритою та не прийнятою в інтересах померлого часткою майна за спадковою справою №126/2018. Крім того, нотаріусом йому видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії відносно іншої 1/2 частки квартири, посилаючись на те, що спадкодавець ОСОБА_6 з часу відкриття спадкової справи після смерті померлого спадкодавця ОСОБА_4 не реалізував своє право на представлення нотаріусу документу підтверджуючого право власності на 1/2 частку квартири.

Посилаючись на вищезазначене просив визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.04.2021 року по даній справі відкрито провадження.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.07.2021 року витребувано з Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкові справи після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Третя особа - Перша миколаївська державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без представника нотаріальної контори на підставі наявних матеріалів і прийняти рішення на розгляд суду.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №281/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та матеріали спадкової справи №126/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 23.03.1990 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка змінила прізвище на ОСОБА_8 , був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності виданого 26.09.1991 року Районним житлово-комунальним об`єднанням Заводського району виконавчого комітету Заводської районної Ради народних депутатів міста Миколаєва Миколаївської області, яка була набута у період шлюбу з ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 .

Також у судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на частку вищезазначеного майна.

Судом встановлено, що єдиними спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є позивач по справі - син ОСОБА_1 .

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 , як рідний син померлого ОСОБА_5 , звернувся до Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.03.2021 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Добущак Тарасу Володимировичу у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , було відмовлено.

Так на підтвердження права власності на зазначене вище спадкове майно спадкоємцем надано свідоцтво про право власності на житло, видане 26.09.1991 року Районним житлово-комунальним об`єднанням Заводського району виконавчого комітету Заводської районної Ради народних депутатів міста Миколаєва Миколаївської області, на підставі якого ціла квартира за АДРЕСА_1 належить дружині спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст.60 СК України квартира АДРЕСА_1 та відповідно до заяви ОСОБА_5 , яка приєднана до спадкової справи № 126/2018, заведенної до майна померлої ОСОБА_4 , є спільною сумісною власністю подружжя, але надати документ, підтверджуючий право власності спадкодавця на 1/2 частку квартири немає можливості, оскільки спадкодавець не встиг отримати його за життя.

Відповідно до ст.5,49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 гл.13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо її вчинення суперечить законодавству України, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії або надані для вчинення нотаріальної дії документи не відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України).

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 п. 12 роз`яснено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначені частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст.1216 ЦК України є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України та видачі відповідного свідоцтва.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ст. 1297 ЦК України).

Відповідно до п. 23 постанови ПВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Виходячи з того, що померлому ОСОБА_5 , за життя належало на праві спільної сумісної власності 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 , а позивач ОСОБА_5 , як єдиний спадкоємець вчасно звернувся до нотаріальної контори для реалізації свого спадкового права, суд приходить до висновку про можливість визнання за останнім право власності на 1/2 частину вищезазначеного спадкового майна в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП відомості відсутні), третя особа Перша Миколаївська державна нотаріальна контора (місце знаходження м.Миколаїв вул.Пушкінська,14/6, ЕГРПОУ - 02892729) про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили через 30 днів, якщо не буде подана апеляційна скарга. Рішення суду може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

СУДДЯ: Ж.П.ПАВЛОВА