ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року

м. Черкаси

справа № 703/2554/20, провадження № 22-ц/821/1608/21 категорія: 304090200

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Караченцева Артема Юрійовича

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Караченцева Артема Юрійовича на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» - Караченцева Артема Юрійовича про захист прав фінансових послуг, визнання права та зобов`язання вчинити певні дії, у складі: головуючого судді Прилуцького В.О., дата складання повного тексту 23 червня 2021 року.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Караченцева А.Ю. про захист прав споживача фінансових послуг та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 11 грудня 2014 року поміж ним та ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» був укладений депозитний договір № 372206 (вклад «Цікавий») зі строком дії до 09 червня 2015 року та сплатою 25% річних.

Також 11 грудня 2014 року між позивачем та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено Додатковий договір №1, згідно якого ОСОБА_1 внесено на рахунок вказаної банківської установи грошовий вклад у сумі 5000 грн.

11 червня 2015 року між позивачем та ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» досягнуто домовленості щодо пролонгації вказаного депозитного договору на строк до 06 грудня 2015 року.

Коли закінчився депозитний договір, позивач звернувся у телефонному режимі до представника ФГВФО з метою отримання інформації як йому діяти, щоб повернути вкладені ним кошти. У ФГВФО йому пояснили, що є рішення суду про заборону вчиняти будь-які дії щодо ліквідації банку, а тому наразі жодних видаткових операцій не проводиться.

21 грудня 2015 року ОСОБА_1 отримав від ФГВФО гарантовані законом 200 000 грн, однак на депозитному рахунку у нього іще лишилось 115 000 грн.

На початку грудня 2019 року позивачу стало відомо із засобів масової інформації, що 22 травня 2019 року повторно розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» строком на два роки. При цьому, як він з`ясував у цей же проміжок часу, строк на подачу кредиторських вимог розпочався із 24 травня 2019 року і тривав 30 днів після публікації відповідного оголошення у газеті «Голос України» від 24 травня 2019 року.

Проте, починаючи із 07 червня по 28 червня 2019 року, позивач перебував на амбулаторному лікуванні у поліклінічному відділенні Смілянської ЦРЛ ім. С. Бобринської. У зв`язку із цим лише 11 грудня 2019 позивач направив Уповноваженій особі ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Кашуті Д.Є. заяву про задоволення вимог кредитора. В заяві позивач просив Уповноважену особу ФГВФО визнати його кредитором ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» щодо коштів у сумі 115 000 грн та включити до реєстру кредиторів ПАТ «КБ Фінансова Ініціатива».

У січні 2020 року позивач отримав відповідь Уповноваженої особи ФГВФО Кашути Д.Є. від 09 січня 2020 року, згідно якої відмовлено у включенні його кредиторських вимог до реєстру вимог кредиторів.

В зв`язку з вище викладеним позивач звернувся до суду з позовом та просив:

визнати поважними причини пропуску строку пред`явлення ОСОБА_1 кредиторських вимог до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на суму невиплачених грошових коштів за вкладом по договору (вклад «Цікавий») від 11 грудня 2014 року, та додаткового договору № 1 від 11 грудня 2014 року;

зобов`язати Уповноважену особу ФГВФО внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення його вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» на суму не виплачених коштів за вкладом в розмірі 115 000 грн.;

зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» з включеними до нього вимогами позивача на суму не виплачених коштів за вкладом в розмірі 115 000 грн, а судові витрати покласти на відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 про захист прав споживачів фінансових послуг, визнання права та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково.

Визнано поважними причини пропуску строку пред`явлення ОСОБА_1 кредиторських вимог до ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» на суму невиплачених грошових коштів за вкладом по договору № 372206 (вклад «Цікавий») від 11 грудня 2014 року та додаткового договору №1 від 11 грудня 2014 року.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» Караченцева А.Ю. включити ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» на суму заборгованості за договором №372206 (вклад «Цікавий») від 11 грудня 2014 року та додаткового договору №1 від 11 грудня 2014 року в розмірі 115 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» Караченцева А.Ю. на користь ОСОБА_1 1000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що поновлення строку встановленого частини першої статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» можливе і воно пов`язується з поважністю причин його пропуску, визнавши при цьому зазначені позивачем причини пропуску строку пред`явлення кредиторських вимог до ПАТ «КБ «Фінансова ініціативи» поважними.

Також суд першої інстанції зазначив, що оскільки предметом розгляду цієї справи є саме включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», тобто відповідного судового рішення, що набрало законної сили, яке іще не ухвалено, та зважаючи на те, що відмови ФГВФО щодо включення вимог ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» на виконання відповідного судового рішення матеріали справи не містять, то позовна вимога про зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» є передчасною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У липні 2021 року ПАТ «КБ «Фінансова ініціативи» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Караченцев А.Ю. подав до Черкаського апеляційного суду скаргу, в якій просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що норми ч.5 ст. 45 та ч.1 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими регламентовано правові наслідки не подачі протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, є імперативними та встановлюють чіткий порядок заявлення фізичними особами своїх кредиторських вимог.

Обмеження строку звернення з кредиторськими вимогами відповідно до ч.5 ст.45 вказаного Закону направлене не на позбавлення права кредиторів банку, а на дисциплінування кредиторів у виконанні своїх обов`язків щодо прояву волевиявлення на отримання від банку, що ліквідовується, виконання грошового зобов`язання. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що викладені у позовній заяві обставини свідчать про нехтування позивачем його правом на звернення стосовно включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива».

Крім того, позивачем не наведено жодних належних та допустимих доказів, що він був обмежений у можливості отримати інформацію про звернення до банку з кредиторськими вимогами відповідно до встановлених чинним законодавством способів.

Також рішенням суду стягнуто з Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» Караченцева А.Ю. витрати на правничу допомогу та судовий збір.

Проте, ОСОБА_2 є посадовою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому суд помилково стягнув з Уповноваженої особи судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов від ОСОБА_1 , зазначено, що твердження апелянта, які викладені у скарзі, про ніби то недотримання місцевим судом норм матеріального права не заслуговують на увагу з підстав того, що вони спростовуються мотивувальною частиною рішення Смілянського міськрайонного суду.

А тому ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» Караченцева А.Ю. залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відзив на апеляційну скаргу, який надійшов від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зазначено, що Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього складаються Уповноваженою особою, а Фонд гарантування лише їх затверджує, відповідно до чинного законодавства.

Оскільки Фонд гарантування є особою публічного права, і відповідно до приписів ст. 19 Конституції України він має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що не передбачені законом, або вчиняти їх передчасно (безпідставно).

Таким чином вимоги позивача до Фонду гарантування є безпідставною, оскільки зміни до реєстру акцептованих вимог ПАТ «КБ «Фінансові ініціативи» в частині позивача до Фонду гарантування не надходили, відповідно жодних обов`язків у Фонду гарантування стосовно позивача не виникало та відповідно Фонд гарантування не порушував жодних прав чи інтересів ОСОБА_1 .

В зв`язку з вищевикладеним просить апеляційну скаргу ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» задовольнити в повному обсязі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що 11 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» було укладено депозитний договір №372206 (вклад «Цікавий») зі строком дії до 09 червня 2015 року та сплатою 25% річних.

Сума вкладу становить 310 000 грн. Також 11 грудня 2014 року між тими ж самими сторонами було укладено Додатковий договір №1, згідно якого ОСОБА_1 вніс на рахунок ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» грошовий вклад у сумі 5000 грн.

11 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» було пролонговано вказаний депозитний договір на строк до 06 грудня 2015 року.

Постановою Правління Національного Банку України за № 408 від 23 червня 2015 року ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» віднесено до категорії неплатоспроможних. На виконання цієї постанови, виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №121 від 24 червня 2015 року про запровадження тимчасової адміністрації та призначено Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року у справі №910/26664/15 (ЄДРСР: 52317752) було забезпечено позов Perusta Constructions LTD до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб шляхом заборони, зокрема ФГВФО приймати рішення щодо ліквідації ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» та/або відкликання його банківської ліцензії.

21 грудня 2015 року ОСОБА_1 отримав від ФГВФО 200 000 грн як такі, що гарантовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI.

24 травня 2019 року в офіційному друкованому виданні - «Голос України» - опубліковано оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» строком на два роки, тобто з 22 травня 2019 до 21 травня 2021 включно.

У період із 07 по 28 червня 2019 року ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні у поліклінічному відділенні Смілянської центральної районної лікарні ім. С. Бобринської.

11 грудня 2019 позивач направив Уповноваженій особі ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Кашуті Д.Є. заяву про задоволення вимог кредитора. У цій заяві позивач просив визнати його кредитором ПАТ «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» щодо коштів у сумі 115 000 грн., які залишилися (загальна сума вкладу становить 315 000 грн.).

Листом за №06 від 09 січня 2020 року Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Кашута Д.Є. вказав про відсутність підстав щодо включення кредиторських вимог ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів у зв`язку із закінченням 30 днів з дня опублікування відомостей про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива».

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Караченцева А.Ю. підлягає до відхилення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 369 ЦПК України встановлено не було.

Враховуючи, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду повністю відповідає.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Предметом спору у даній справі є визнання протиправними дій щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 11 грудня 2019 року про включення позивача до реєстру кредиторів з метою повернення грошових коштів у розмірі, що перевищують 200000 грн, а також зобов`язання відповідача включити вимоги ОСОБА_3 до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Отже, правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які перевищують встановлений законом граничний розмір гарантованого державою відшкодування за вкладом і задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за рахунок коштів, одержаних внаслідок продажу майна банку.

Вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує гарантовану суму відшкодування за вкладом, сплачену вкладнику Фондом, задовольняються у четвертій черзі (пункт 4 частина перша статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Заявлені у цій справі позовні вимоги не пов`язані з виплатою гарантованої державою суми відшкодування, адже, як встановив суд першої інстанцій, позивач таке відшкодування вже отримав, а зумовлені невиконанням банком зобов`язань за договорами депозиту щодо повернення суми вкладу, яка перевищує встановлений законом граничний розмір гарантованого державою відшкодування за вкладом.

Згідно із частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу ліквідаційної процедури (частина четверта статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно з частиною першою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов`язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.

Разом з тим Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин.

Вказане узгоджується з пунктом 3 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, було б непропорційним, а таке втручання у права кредиторів на мирне володіння їх майном - неправомірним.

Такі висновки узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 755/17365/15-ц (провадження № 14-296цс18), від 20 березня 2019 року у справі № 456/450/16-ц (провадження № 14-653цс18).

Разом з тим, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить обмежень щодо подання заяв про внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів раніше строку розміщення інформації про початок процедури ліквідації банку, а лише встановлює наслідки пропуску строку звернення з вказаною заявою.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 липня 2019 року у справі № 344/3513/17 (провадження № 61-30768св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 761/17709/19 (провадження № 61-19854св19).

Банк і відповідач були обізнані з кредиторськими вимогами позивача, адже, позивач звертався із заявою про повернення залишку вкладу та включення його до реєстру (списку) вкладників для здійснення виплат.

Крім того, районним судом на підставі наявної у матеріалах справи медичної довідки лікаря встановив, що він страждав на хворобу серця.

Сукупність наведених чинників призвела до того, що позивач не зміг вчасно звернутися до Фонду із заявою про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

Неможливість вкладників забрати заощадження (депозит) з рахунків у банках через відсутність коштів, через передбачене законом замороження рахунків, або через нездатність національних органів вжити заходів з метою надання таким вкладникам можливості розпоряджатися їхніми заощадженнями Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розглядає як втручання в ефективне користування правом мирно володіти майном, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) або як незабезпечення користуванням цим правом (див. mutatismutandisрішення ЄСПЛ у справі «Alisic and Others v. Bosnia and Herzegovina, Croatia, Serbia, Slovenia and the former Yugoslav Republic of Macedonia» від 16 липня 2014 року, заява № 60642/08, § 102).

У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно легітимну мету та чи є захід з втручання у вказане право пропорційним такій меті (див. mutatismutandisрішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України» («Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine») від 26 червня 2014 року, заява № 68385/10 і 71378/10, § 53).

Принцип пропорційності полягає у встановленні судом справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на майно, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Необхідність досягнення такого балансу відображена у структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу покласти індивідуальний і надмірний тягар (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited» v. Ukraine») від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 168).

Тому, оцінюючи у кожній конкретній справі пропорційність обмежень прав конкретного суб`єкта на підставі тих обставин і фактів, що безпосередньо досліджені судом, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цього суб`єкта, оскільки обмеження його прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Встановивши, що ОСОБА_1 є кредитором банку, його вимоги стосуються грошових коштів, які не є гарантованою державою виплатою, передбаченою Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у визначений законом строк він не звернувся до Фонду із заявою про свої вимоги до банку з поважних причин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» незаконно відмовив йому у визнанні кредитором банку.

Фонд та його уповноважена особа наділені правом вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Ні судом першої інстанції, ні судом Апеляційної інстанції не встановлено обставин, що могли би свідчити про нехтування позивачем його правом на звернення стосовно включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

Доводи апеляційної скарги про те, що спеціальний закон встановив присічний строк, протягом якого кредитори можуть подати свої вимоги до банку, а не будь-який інший строк є безпідставними, оскільки Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає і заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин, а Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про правомірність невключення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» Апеляційний суд не приймає.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» з включеними до нього вимог позивача на суму не виплачених коштів за вкладом в розмірі 115 000 грн, колегія суддів приходить до наступного.

Розділом VII Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, що затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування 21 серпня 2017 року № 3711 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2017 року за № 1104/30972 визначено, що зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів подаються Банком до Фонду, оформлені відповідно до вимог цього положення.

Відповідно до пунктів 4.30 та 4.33 Положення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі наявності рішення суду про задоволення вимог кредиторів, які не враховувалися в балансі банку на день початку процедури ліквідації банку/затвердження акцептованих вимог кредиторів, ці зобов`язання також включаються до проміжного ліквідаційного балансу. Рішення про погодження проміжного ліквідаційного балансу неплатоспроможного банку, затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів приймаються виконавчою дирекцією Фонду.

З аналізу наведених норм Положення слід зробити висновок, що вказаним підзаконним нормативно-правовим актом встановлено процедуру, зокрема, затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів у разі наявності рішення суду про задоволення вимог кредиторів, які не враховувалися в балансі банку на день початку процедури ліквідації банку/затвердження акцептованих вимог кредиторів. Згідно вказаної процедури внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів можливе лише після ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредиторів.

Отже, предметом розгляду цієї справи є саме включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», тобто відповідного судового рішення, що набрало законної сили, іще не ухвалено.

Також матеріали справи не містять відмови ФГВФО щодо включення вимог ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» на виконання відповідного судового рішення, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що позовна вимога про зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» є передчасною та не підлягає до задоволення.

Отже, приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

За таких обставин, суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та вірно виходив з того, що є законні підстави для задоволення позовних вимог.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Що стосується судового збору, колегія суд приходить до наступного.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено можливості примусового стягнення судових витрат як з Фонду гарантування так і з Уповноваженої особи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Фонд, його уповноважена особа у таких правовідносинах виконують не публічно-владні управлінські функції, а здійснюють представництво інтересів банку-відповідача як сторони відповідного договору.

А тому, суд першої інстанції відповідно до норм ЦПК України вірно вирішив розподіл судових витрат.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Караченцева Артема Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» - Караченцева Артема Юрійовича про захист прав фінансових послуг, визнання права та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 26 жовтня 2021 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко