Єдиний унікальний номер справи 235/2644/21
Номер провадження 2/235/1141/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

1 листопада 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Нагорної К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять:

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності по 1/3 частки за кожним на квартиру загальною площею з лоджією 49,1 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 13.01.1994 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 уклали договір міни з ОСОБА_4 про обмін квартири. На момент укладення договору позивачі були власниками квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_4 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За договором міни, сторони провели обмін належними їм квартирами, та позивачі набули у власність квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира була зареєстрована у Красноармійському БТІ. На теперішній час позивачі вирішили внести запис про право власності в Єдиний Державний реєстр права власності. Однак, отримали Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10.02.2021 року, у зв`язку з відсутністю у Договорі міни адреси об`єкту нерухомого майна, яке перейшло в їх власність. З метою внесення змін до Договору міни, позивачі звертались до ОСОБА_4 , яка стала власницею квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . На зазначену адресу 30.03.2021 року було направлено рекомендований лист з проханням внести змінити у Договір міни, однак, жодної реакції не було. У зв`язку з зазначеним, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду за захистом своїх прав.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримано у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, причини неявки невідомі, судом вжито максимальні заходи для її повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду повернуті поштові повідомлення № 669 з довідкою УДППЗ «Укрпошта», - за закінченням терміну зберігання, № 683 з довідкою УДППЗ «Укрпошта», - адресат відсутній за вказаною адресою, що в розумінні п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про розгляд справи.

З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Покровськ (до перейменування Красноармійськ) Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (відомості підтверджено копією паспорта та карткою платника податків а.с. 5).

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Шевченко м. Покровськ (до перейменування Красноармійськ) Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 (відомості підтверджено копією паспорта та карткою платника податків а.с. 6).

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Покровськ (до перейменування Красноармійськ) Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 (відомості підтверджено копією паспорта та карткою платника податків а.с. 7-8).

Відповідно до Договору міни квартири від 13.01.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 51, з однієї сторони ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які проживали за адресою: АДРЕСА_2 , та з іншої ОСОБА_4 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , здійснили обмін квартирами. Однак, у Договорі міни не зазначена адреса об`єкту нерухомого майна, яке перейшло у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» № 288/01-02 від 09.03.2021 року, до 1 січня 2013 року квартира АДРЕСА_4 ) належала ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на підставі договору міни, посвідченого Першою Красноармійською державною нотаріальною конторою від 13.01.1994 року реєстр 51. В КП «БТІ» зареєстровано 19.01.1994 р. реєстр 5. Загальна площа 49,1 кв.м, житлова площа 29,1 кв.м квартири АДРЕСА_4 . Інвентаризаційна справа № 42 (а.с. 10).

Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_4 , виготовленого на замовлення ОСОБА_1 01.03.2021 року, інвентаризаційна справа № 42, загальна площа 49,1 кв.м, житлова площа 29,1 кв.м (а.с. 11-12).

На теперішній час позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вирішили внести запис про право власності в Єдиний Державний реєстр права власності. На що, отримали Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 56553865 від 10.02.2021 року, у зв`язку з відсутністю у Договорі міни адреси об`єкту нерухомого майна, яке перейшло в їх власність (а.с. 15).

З метою внесення змін до Договору міни, позивачі звертались до ОСОБА_4 (відповідач у справі), яка стала власницею квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . На зазначену адресу 30.03.2021 року позивачами було направлено рекомендований лист з проханням внести змінити у Договір міни зазначити адресу об`єкту нерухомого майна, яке перейшло в їх власність, однак, жодної реакції не було (підтверджено копією листа та копією поштового фіскального чеку про направлення - а.с. 13-14).

Відповідно до Звіту про оцінку майна, ринкова вартість житлової двокімнатної квартири, загальною площею 49,10 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 30.03.2021 року, складає: 127541,81 гривень (а.с. 16-30).

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Стаття 55 Конституції України про права і свободи людини і громадянина, які захищаються судом, передбачає, що кожен має право будь-якими, незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Договором міни квартири від 13.01.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 51, підтверджується факт обміну квартирами між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які проживали за адресою: АДРЕСА_2 , - з однієї сторони та з ОСОБА_4 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , з іншої сторони. Зі змісту Договору міни, вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 набули право власності на квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Також довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» № 288/01-02 від 09.03.2021 року, в якій зазначено, що до 1 січня 2013 року квартира АДРЕСА_4 ) належала ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на підставі договору міни, посвідченого Першою Красноармійською державною нотаріальною конторою від 13.01.1994 року реєстр 51. В КП «БТІ» зареєстровано 19.01.1994 р. реєстр 5. Загальна площа 49,1 кв.м, житлова площа 29,1 кв.м квартири АДРЕСА_4 . Інвентаризаційна справа № 42, підтверджується факт набуття ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 права власності квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Оскільки Договором міни не визначено, що квартира переходить у спільну сумісну власність, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перейшла до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у спільну часткову власність. Та зважаючи на рівність часток, кожний з позивачів набув у власність по 1/3 частки даної квартири.

Відповідності до ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку в необхідності задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено.

На підставі ст. ст. 328, 355, 357, 379, 392, ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , право власності по 1/3 частки за кожним на квартиру загальною площею з лоджією 49,1 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020 р.) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином; суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення; суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення суду 01.11.2021 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Покровськ Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Шевченко м. Покровськ Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Покровськ Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: А.С.Клікунова