Справа № 446/408/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М. Л.

секретаря судового засідання Груба Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (с. Незнанів Львівської області) до Добротвірської селищної ради (вул. І.Франка, 20, смт. Добротвір Львівської області) про визнання праа власності на спадкове майно колгоспного двору,

в с т а н о в и в:

Позивачі подали до суду позовну заяву, в якій просять визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачі в судове засідання не з`явилися, але подали до суду заяву, в якій просять проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 04.03.2008р.

За життя ОСОБА_1 проживав в АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу №5 виданого 20.12.2019 року Незнанівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області про те, що в погосподарській книзі за 1991-1995 роки за особовим рахунком № НОМЕР_2 станом на 15.04.1991 будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 відносилось до типу колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_1 , членами даного колгоспного двору були - дружина, ОСОБА_1 , син - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_2 . Таким чином, кожен з них мав право власності на 1/5 частину будинку, який знаходився в їхньому спільному володінні та користуванні. У зв`язку зі змінами законодавства припинилось двору і кожен член колгоспного двору має свою частку.

Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 за життя заповіт не складав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 06.01.2018р.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 заповіт не складав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що вбачається із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 09.01.2018р.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свої частки в майні колгоспного двору не виділяли.

За таких обставин, ми являємося єдиними спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно ст. 1261 ч.1 ст. 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з батьків, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові дідові, бабі, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст. 12, п.2 ч. 1 ст. 346 ЦК України особа може відмовитись від свого майнового права.

Право власності припиняється у разі відмови власника від права власності.

Відповідно до ч. 1.3 ст. 347 ЦК особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ст. 328ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ч. 4 ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Камянка-Бузький районний суд Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

ОСОБА_2 (с. Незнанів Львівської області)

Відповідач: Добротвірська селищна рада (вул. І.Франка, 20, смт. Добротвір Львівської області).

Суддя : Самсін М.Л.