Провадження № 2/760/5987/21
Справа № 760/3540/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача в порядку регресу 9 691, 05 гр.

Посилається в позові на те, що 15 березня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 6-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

24 червня 2019 року о 21 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Володимирський узвіз, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «BMW», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який здійснивши стоянку по вул. Володимирський узвіз, залишив транспортний засіб, не вживши всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого автомобіль скоїв наїзд на припаркований попереду автомобіль «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Подільського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження в справі в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був організований огляд автомобіля.

Згідно рахунку-фактури №000193342 від 25 червня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 9 691, 05 гр.

Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № 6-01.

На підставі страхового акту №07259-02 від 27 червня 2019 року та додатку № 1 до страхового акту №07259-02 від 05 липня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 9 691, 05 гр., що підтверджується платіжним дорученням №17102 від 27 червня 2019 року та №17689 від 05 липня 2019 року.

У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то саме він несе відповідальність за завдану шкоду.

20 грудня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ним був укладений договір №20/12/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого він отримав право вимоги на відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 6-01 від 15 березня 2019 року.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, який направлявся відповідачу, повернувся до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання.

/ а. с. 53 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 980 кодексу предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно ст. 4 Закону страхування транспортного засобу належить до майнового страхування.

За змістом п. 3 ст. 20 Закону при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Судом встановлено, що 15 березня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 6-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

24 червня 2019 року о 21 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Володимирський узвіз, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «BMW» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внасліок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження в справі було закрито в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

/ а. с. 22 - 23; 26 /

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудні 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Згідно рахунку-фактури №000193342 від 25 червня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 9 691, 05 гр.

На підставі заяви страхувальника, страхового акту №07259-02 від 27 червня 2019 року та додатку № 1 до страхового акту №07259-02 від 05 липня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило потерпілій особі 9 691, 05 гр. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №17102 від 27 червня 2019 року та №17689 від 05 липня 2019 року.

/ а. с. 29 - 34 /

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким же чином врегульовано дане питання і в статті 27 Закону України «Про страхування».

20 грудня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір №20/12/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого позивач отримав право вимоги на відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 6-01 від 15 березня 2019 року.

Двічі: 27 грудня 2019 року та 16 квітня 2020 року відповідачу направлено акт (вимогу) про відшкодування збитків в порядку регресу сплаченої ПрАТ «СК «ВУСО» суми страхового відшкодування.

/ а.с. 8 - 16; 36 - 37 /

Звертаючись до суду, позивач зазначив,що вимога про добровільне відшкодування вказаної суми відповідачем була залишена без розгляду та виконання.

Згідно з пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація».

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування.

У порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику.

Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Це відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-2809ц15, яка, з точки зору ст.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Згідно з ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач відзиву на позов не подав, приведених у позові обставин не спростував.

В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, доказами.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Враховуючи викладене вище, виплату страховиком страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, яка мала місце з вини відповідача, відсутплення ним права вимоги позивачу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908, 00 гр., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН невідомий / на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 / 9 691, 05 гр. збитків та 908, 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва