Справа № 462/2828/19 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1869/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів:Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Івасюти М.В.,

за участі: представника апелянта Дмитренка В.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Дмитренка В.П. на додаткове рішення Залізничного районного суду м.Львова від 08 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про відібрання дитини у матері і повернення в Україну за попереднім місцем проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 01 березня 2021р. у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про відібрання дитини у матері і повернення в Україну за попереднім місцем проживання - відмовлено.

В березні 2021 року представник відповідача - адвокат Кравець І.Б. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь відповідачки ОСОБА_3 судових витрат у справі №462/2828/19 у розмірі 68254,06 гривень.

В обґрунтування заяви зазначає, що нею разом із поданням відзиву було подано попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом вказаної справи, згідно якого гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів визначено в розмірі 1200 гривень за годину. Сторонами в справі приблизно однаково оцінено співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт, крім того позивачем не подано заперечень щодо заявленого відповідачем розміру судових витрат, які відповідач поніс та очікував понести до закінчення розгляду справи по суті. Заяв про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката від позивача не надходило.

Додатковим рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 08 квітня 2021 року заяву представника відповідача Кравець І.Б. про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з позивача ОСОБА_2 на користь відповідачки ОСОБА_3 понесені судові витрати в сумі 33432 (тридцять три тисячі чотириста тридцять дві) гривні 19 копійок.

Додаткове рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - адвокат Дмитренко В.П., подавши апеляційну скаргу.

Вказує, що додаткове рішення суду є незаконним, необґрунтованим, винесене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що поклавши в обґрунтування рішення такі письмові докази як договір №30/07/19, Тарифи від 01.01.2019, меморіальні ордери №@2PL863865, №@2PL293814, №@2PL924893, квитанції № і № та ін.., суд порушив норми процесуального права, оскільки залишив поза увагою, що ці докази були в наявності у сторони відповідача на дату подання нею першої заяви по суті справи.

Вказує, що суд першої інстанції при розгляді заяви від 05 березня 2021 року та під час ухвалення за результатами такого розгляду додаткового рішення не застосував закон, який підлягав застосуванню, -ст. 632, ст. 903 ЦК України, п.4 ч.1 ст. 207 ЦК України, оскільки не врахував, що умовами Договору №30/07/19 між відповідачкою ОСОБА_3 та адвокатським об`єднанням «Авеста» не визначено розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару, що не давало як суду першої інстанції, так і стороні позивача, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, а тарифи від 01.01.2019 року, в свою чергу, не є додатком до Договору №30/07/19 та не підписані відповідачкою ОСОБА_3 .

Просить скасувати додаткове рішення Залізничного районного суду м.Львова від 08 квітня 2021 року та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта Дмитренка В.П. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи частково заяву про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат, суд першої інстанції з урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзиву, пояснень та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, вважав, що зазначені представником відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 47330,10 є завищеними, та прийшов до висновку про стягнення цих витрат у розмірі 12000 грн., 7105,69 гривень витрат на поштові послуги та 5 716, 50 гривень витрат на нотаріальне засвідчення документів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником відповідачки ОСОБА_3 - адвокатом Кравець І.Б. 05 березня 2021 року подано докази та зазначено, що станом на 05.03.2021 витрати відповідачки складаються з:

2400,00 гривень - ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується рахунком № 30-07-19-2 від 30.07.2019, меморіальний ордер №@2PL863865 від 30.07.2019;

3000,00 гривень - представництво інтересів у суді 12.08.2019, що включає час у дорозі та підготовку проекту клопотання, що підтверджується рахунком № 02-08-19-1 від 02.08.2019, меморіальний ордер №@2PL293814 від 05.08.2019;

9000,00 гривень - аналіз матеріалів позовної заяви, аналіз актуальної судової практики, підготовка проекту відзиву, клопотання про видачу копії звукозапису судового засідання, що підтверджується рахунком № 14-08-19-1 від 14.08.2019, меморіальний ордер №@2PL924893 від 15.08.2019;

4140,00 гривень - ознайомлення з матеріалами справи, компенсація витрат на переклад висновку психолога, що підтверджується рахунком № 28-01-2020-4 від 28.01.2020, меморіальний ордер №@2PL039098 від 31.01.2020. Рахунок-фактура ПП «Азбука світу» №23/01/20 від 17.01.2020, акт виконаних робіт від 17.01.2020, платіжне доручення №784 від 27.01.20;

2340,00 гривень - витрати на переклад договорів, що підтверджується рахунком №96/02/20 від 26.02.20, платіжне доручення №812 від 27.02.20;

11499,00 гривень - представництво інтересів у судовому засіданні 11.03.2020, що включає час у дорозі, ознайомлення з матеріалами справи помічником адвоката 10.03.2020, заперечення на відповідь на відзив, клопотання з процесуальних питань, компенсація витрат на отримання інформаційних довідок з Реєстру речових прав, що підтверджується рахунком №04-03-20-1 від 04.03.2020, меморіальний ордер №@2PL691765 від 06.03.2020;

4530,00 гривень - компенсація витрат на здійснення перекладу судових рішень ТОВ «АБС Центр Львів», що підтверджується рахунком №09/1 від 18.09.2020, платіжне доручення №886 від 21.09.20, рахунком №18-09-20-1 від 18.09.20 меморіальний ордер № від 21.09.20;

5070,60 гривень - представництво інтересів в судовому засіданні 07.10.20, що підтверджується рахунком №05-10-20-1 від 05.10.2020, меморіальний ордер №1 від 06.10.20, меморіальний ордер №K1012BFZJV від 12.10.2020 (конвертація у гривню);

6372,00 гривень - клопотання про долучення доказів 26.10.2020, клопотання про отримання технічних записів (сплата судового збору), представництво інтересів у судовому засіданні 27.10.2020, що підтверджується рахунком №26-10-20-1 від 26.10.2020, меморіальний ордер №1 від 27.10.2020, меморіальний ордер №K1028BLA2D від 28.10.2020 9конвертація у гривню);

5848,50 гривень - аванс на супровід справи після 17.12.2020, представництво інтересів у судовому засіданні, клопотання, що підтверджується рахунком №16-12-20-1 від 16.12.2020, меморіальний ордер №1 від 21.12.2020, меморіальний ордер № K1221B9H1E від 21.12.2020 (конвертація у гривню).

Окрім того, відповідачкою понесено витрати на поштові послуги:

2997,00 російських рублів за надсилання оригіналів документів адвокату, що підтверджується квитанцією №, АО ДХЛ Інтернешнл, чек від 04.08.2019;

3405,00 російських рублів за надсилання документів суду, що підтверджується квитанцією №, АО ДХЛ Інтернешнл, чек від 04.08.2019;

4540,00 російських рублів за надсилання оригіналів документів адвокату, що підтверджується квитанцією №, АО ДХЛ Інтернешнл, чек від 25.02.2020;

3717,00 російських рублів за надсилання оригіналів документів адвокату, що підтверджується квитанцією №, АО ДХЛ Інтернешнл, чек від 13.03.2020;

4209,00 російських рублів за надсилання оригіналів документів адвокату, що підтверджується квитанцією №, АО ДХЛ Інтернешнл, чек від 22.09.2020.

А також витрати на нотаріальне засвідчення документів в сумі 6948,27 гривень.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою .

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п.48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановлено, що при подачі відзиву на апеляційну скаргу представником відповідача було долучено попередній ( орієнтовний ) розрахунок судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі представником відповідача було заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу та додано докази понесення таких витрат.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

30 липня 2019 року ОСОБА_3 уклала договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «Авеста».

Відповідно до п. 6 Договору №30/07/19 про надання правничої допомоги, укладеному між Адвокатським об`єднанням «Авеста» та ОСОБА_3 , клієнт зобов`язується виплачувати Об`єднанню Гонорар, що є формою винагороди. Порядок оплати визначається окремою домовленістю між клієнтом і об`єднанням. Надання правничої допомоги підтверджується Актами, за підписом обох сторін або фактом здійснення клієнтом оплати згідно виставлених рахунків. З тарифами ( цінами) чинними станом на день укладення договору клієнт ознайомлений.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При винесенні оскаржуваного додаткового рішення, суд першої інстанції з урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзиву, пояснень та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин зменшив суму витрат, які просила стягнути сторона відповідача.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Дмитренка В.П.- залишити без задоволення.

Додаткове рішення Залізничного районного суду м.Львова від 08 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2021 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.