Справа №428/6174/21
Провадження №2/428/1335/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Голуб Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири та здійснення її поділу,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Берзінь Сергій Людвигович в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири та здійснення її поділу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 22.02.1994 року за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано право спільної сумісної власності на двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.01.2021 року по справі №428/8285/20, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного суду від 01.06.2021 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/3 частку спірної квартири.

Добровільно здійснити поділ квартири відповідач не бажає та зберігає при собі єдиний примірник свідоцтва про право власності.

Усунення перешкод позивачам здійсненні ними права власності на належне майно можливе шляхом визнання за ними права власності на 1/3 частку спірної квартири за кожним.

Просив суд визнати за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 , окремо за кожним, право власності на 1/3 частку спірної квартири та вирішити питання про розподіл судових витрат.

23.07.2021 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

29.09.2021 року судом постановлено ухвалу про відмову в закритті провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Представники учасників справи адвокати Берзінь С.Л. та Багдасарова В.М. надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1994 року, виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» згідно з розпорядженням від 22.02.1994 року №57, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Квартира була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.01.2021 року по справі №428/8285/20, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного суду від 01.06.2021 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/3 частку спірної квартири.

За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу положень ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 335 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Частинами 1, 2 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. (ст. 372 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачі зазначають, що відповідач не бажає добровільно здійснити поділ квартири та зберігає при собі єдиний примірник свідоцтва про право власності.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як співвласники спірного майна, яке належить їм та відповідачу на праві власності, виходячи з принципу рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності обґрунтовано вимагають його поділу між співвласниками та визнання за ними права власності на 1/3 частку квартири.

Доводи представника відповідача щодо того, що судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_3 не заперечує проти визнання права власності у рівних частках на спірну квартиру за кожним співвласником, жодним чином не свідчить про відсутність предмету спору у цій справі і відсутність порушення прав позивачів, а суб`єктивним трактуванням позиції ОСОБА_3 як учасника цивільної справи №428/6174/21.

Представник відповідача не надала суду доказів того, що ОСОБА_3 , яка дійсно зберігає при собі єдиний примірник свідоцтва про право власності на спірну квартиру, намагалась передати його іншим співвласникам, щоб останні мали реальну можливість в повній мірі реалізувати свої права, як співвласники майна, на належну їм на праві спільної сумісної власності частку спірної квартири.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачі обґрунтовано вимагають поділу спірної квартири шляхом визнання за кожним з них окремо права власності на її частку, що має наслідком задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Пунктом 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були задоволені в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_3 відповідно до копії довідки серії 2-18 АЖ №200464 має інвалідність ІІ групи.

Таким чином, судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1257,64 грн. слід віднести за рахунок держави, оскільки відповідач звільнена від їх сплати, та повернути ОСОБА_1 судовий збір, який його сплатив з державного бюджету.

Доказів розміру понесених позивачами судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано не було.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір, сплачений при поданні позову, в сумі 1257 (одна тисяча двісті п`ятдесят сім) грн. 64 коп. згідно з квитанцією від 19.06.2021 року №Н4А4-5Е84-В06К-ЕЕ1Н.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивачів: адвокат Берзінь Сергій Людвигович, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. В.Стуса, б. 45, оф. 419; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник відповідача: адвокат Багдасарова Вікторія Миколаївна, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Калинова, б. 64, прим. 312-б.

Суддя Ж. І. Кордюкова