печерський районний суд міста києва
Справа № 712/8657/20-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року Суддя Печерського районного суду міста Києва Хайнацький Є.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Київського відділення Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Київського відділення Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - відповідач-1, ПАТ «Укрсоцбанк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс» (далі - відповідач-2, ТОВ «ФК «Укрфінресурс»), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича (далі - Приватний нотаріус Чуловський В.А.), за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 (далі - третя особа, ОСОБА_2 ), в якому просить:

- визнати незаконними та противними дії ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «ФК «Укрфінресурс» та Приватного нотаріуса Чуловського В.А. щодо проведення державної реєстрації на підставі недійсних договорів, а саме: визнати недійсними:

- договір факторингу від 31 липня 2018 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Укрфінресурс» щодо відступлення права грошової вимоги за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 12 березня 2007 року № 895/06-034-112, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 ;

- договір про відступлення прав за договором застави від 12 березня 2007 року № Дз 895/06-034-112, посвідчений 31 липня 2018 року Приватним нотаріусом Чуловським В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 11356;

застосувати наслідки недійсності правочинів: скасувати рішення Чуловського В.А. про внесення записів щодо нотаріального посвідчення та проведення державної реєстрації договору про відступлення прав за договором застави від 12 березня 2007 року № Дз 895/06-034-112, посвідченого 31 липня 2018 року Приватним нотаріусом Чуловським В.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 11356, та запис, внесений повторно щодо обтяження легкового автомобіля марки SUBARU, 2007 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1 : «Застава рухомого майна», зареєстровано 24.05.2019 року № 26654163.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2020 року цивільну справу № 712/8657/20-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «ФК «Укрфінресурс», Приватного нотаріуса Чуловського В.А., за участю третьої особи, ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвалою Святошинського суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «ФК «Укрфінресурс», Приватного нотаріуса Чуловського В.А., за участю третьої особи, ОСОБА_2 , про захист прав споживачів повернуто до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою Святошинського суду м. Києва від 09 червня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «ФК «Укрфінресурс», Приватного нотаріуса Чуловського В.А., за участю третьої особи, ОСОБА_2 , про захист прав споживачів передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Згідно ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами, судом встановлено наступне.

Так, позовна заява повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Проте, в порушення вимог п.п. 2, 6, 7, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить: офіційних електронних адрес та адрес електронної пошти позивача та відповідачів; відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підставу для звільнення від сплати судового збору позивач посилається на положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Отже, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права саме споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Закон України «Про захист прав споживачів», регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України).

Як вбачається із матеріалів справи предметом позову є, зокрема, визнання недійсними договору факторингу, укладеного 31 липня 2018 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Укрфінресурс», щодо відступлення права грошової вимоги за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 12 березня 2007 року № 895/06-034-112, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , а також договору про відступлення прав, укладеного 31 липня 2018 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Укрфінресурс», за договором застави від 12 березня 2007 року № Дз 895/06-034-11.

Отже, до спірних правовідносин не застосовується Закон України «Про захист прав споживачів», і тому посилання позивача на відповідні норми Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті судом до уваги.

Системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживача», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Споживачі зобов`язані: 1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; 2) в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; 3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації; 4) з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду.

Жодна з перелічених у ст. 4 Закону України «Про захист прав споживача» підстав, які дають право особі захистити порушене право споживача, не пов`язані з предметом пред`явленого позову до суду.

Враховуючи, що на правовідносини, які є предметом розгляду справи, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються, позивач повинен сплатити судовий збір за подання позову до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як визначено у ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 грн.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 908,00 грн. на наступні реквізити:

Отримувач коштів ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0026007

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Печерський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа) та надати документ, що підтверджує сплату судового збору.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відтак, позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Аналізуючи викладене, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

У разі усунення недоліків позовну заяву в новій редакції необхідно подати разом із копіями позовних заяв та доданими до неї документами відповідно до кількості учасників процесу.

Роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 23, 33, 34, 49, 174-177, 184, 185, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Київського відділення Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу право протягом десяти днів з дня одержання ухвали суду усунути виявлені недоліки, шляхом подання заяви з додержанням вимог, встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.С. Хайнацький