СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22503/19

пр. № 2/759/575/21

06 вересня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Заставнюк А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Горбоконя В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Києві справу за позовом ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Київській області про встановлення середньомісячного доходу внаслідок настання трудового каліцтва,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з цивільним позовом в якому просить зобов`язати управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Київській області встановити йому середньомісячни й дохід у розмірі 4 572,10 грн., обчислений за розрахунковий період 12 місяців (з травня 2002р.. по квітень 2003р.), що передує місяцю до настання страхового випадку, на основі довідок Фастівської податкової інспенкції від 16.10.2003р. № 9088/7/17, від 16.04.2015р. № 146/14/1701 та від 01.03.2018р. № 592/Г/10-15-10-24; зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату належної позивачу допомоги, соціальних послуг і страхових виплат, визначених ст.ст.21,28, 23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», виходячи із розміру середньомісячного доходу 4 572,10 грн. з якого сплачено страхові внески, а саме: допомогу у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності з 15.03.2003р. по 15.09.2003р.; одноразової допомоги внаслідок стійкої втрати працездатності; розмір щомісячної грошової компенсації втраченого ОСОБА_3 , заробітку (доходу) відповідно до ступеня втрати його працездатності, як добровільно застрахованому громадянину СПД, що працював з 01.11.2001р. по 01.08.2003р. за спрощеною системою оподаткування та звітності суб`єктів малого підприємництва доходи якого обкладені єдиним податком. Також, просив визнати дії управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Київській області щодо відмови у встановленні позивачу середньомісячного доходу на основі довідок Фастівської податкової інспекції від 16.10.2003р. № 9088/7/17, від 16.04.2015р. № 146/14/1701 та від 01.03.2018р. № 592/Г/10-15-10-24 - неправомірними.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 04.10.2001р. позивач був зареєстрований у Фастівській міській раді, як суб`єкт підприємницької діяльності -фізична особа, про що видано відповідне свідоцтво. Оскільки 15.05.2003 року при виконанні виробничих трудових потреб отримав каліцтво його свідоцтво було скасовано. Під час здійснення підприємницької діяльності, перебував на обліку у Фастівській ДПІ, як фізична особа-підприємець, що працював по спрощеній системі оподаткування та звітності, з правом утримання найманих працівників без права юридичної особи, відповідно до Указу Президент України № 727/98 від 03.07.1998р. (зі змінами та доповненнями внесеними на день каліцтва). Отриманий щомісячний дохід (виручка) від реалізації товарів, робіт послуг, виплачену заробітну плату найманим працівникам, обклав єдиним податком за спрощеною системою оподаткування суб`єктів малого підприємництва, про що щоквартально подавав звіти, як підприємець СПД - платник єдиного податку з 01.01.2002р. по 01.08.2003р. до Фастівської ДПІ. 05.05.2003р. він звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Фастові та Фастівському районі з заявами про реєстрацію ОСОБА_3 платником внесків як громадянин, що забезпечує себе роботою самостійно та як громадянин, що утримує найману працю, які було зареєстровано. ОСОБА_3 було застраховано за договором добровільного страхування від нещасного випадку на виробництві як фізичну особу підприємця, що забезпечує себе роботою самості йно і як гр. СПД роботодавця - страхувальника, що використовує і утримує найману працю.

Страхові внески за договором добровільного страхування позивач сплатив 27.06.2003р. в сумі 185 грн., згідно ст. 11 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» та як громадянин СПД, що використовує найману працю 20.05.2003р. в сумі 1 ,89 грн. згідно постанови правління Фонду «Про порядок сплати та витрати страхових внесків» № 12 від 20.04.2001р.

Відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду від 27.03.2008р. встановлено, що ОСОБА_3 є гр. - СПД, який використовує найману працю та працює по спрощеній системі оподаткування, згідно до якої доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, обкладаються єдиним податком, який сплачував ОСОБА_3 , регулярно, в період з січня 2002р. по липень 2003р. Протягом шести років з дня визнаного страхового випадку, відповідачем двічі встановлено нульовий дохід, застрахованому СПД, що став інвалідом трудового каліцтва, із якого обчислено нульове соціальне забезпечення, яке рішенням суддів відмінено у 2006р. та 2008р. як неправомірно призначене. На сьогоднішній день, ОСОБА_3 має встановлену фондом середньомісячну заробітну плату, яку обчислено із середньоденного доходу, обраховану, як добровільно застрахованій особі, що забезпечує себе роботою самостійно, виходячи із розміру сплаченого внеску 185 грн. Таким чином, фактичний оподаткований дохід ОСОБА_3 , що мав до настання каліцтва взагалі не визначено і не встановлено по теперішній час, як застрахованому гр. СПД доходи якого обкладено єдиним податком. У зв`язку з чим, 17.10.2018р. позивачем було подано заяву до відповідача щодо встановлення оподаткованого доходу втраченого ним внаслідок трудового каліцтва, який підлягає відшкодуванню на основі даних податкових органів, зокрема довідки № 146/14/1701 від 16.04.2015р. Однак, відповідачем 14.11.2018р. було надано відмову у встановленні місячного оподаткованого доходу, мотивуючи тим, що розрахунок проведено вірно за формулою п. 18 Постанови КМУ №1266. Як добровільно застрахованому СПД, обчисленого виходячи зі суми сплачених страхових внесків за розрахунковий період 355 календарних днів страхового року, де 185 грн. - нібито мінімальна заробітна плата, добровільно застрахованого СПД ОСОБА_3 .

Позивачу необхідно розрахувати і встановити середній дохід як суб`єкту підприємницької діяльності, платнику єдиного податку, що належить обчислити за розрахунковий період 12 місяців, що передують місяцю настання нещасного випадку. На підставі поданих звітів про сплачений єдиний податок із отриманого і прозвітованого доходу поданого до податкових державних органів, з якого сплачено страхові внески фонду.

Єдиною і беззаперечною підставою для визначення доходу є довідка податкової інспекції від 16.04.2015р. № 146/14/1701, якою підтверджено загальний дохід отриманий за період 2002р. по липень 2003р. в сумі 79 033 грн., згідно звітів про сплату єдиного податку. Втрачений дохід за період 12 місяців, що передував місяцю до настання каліцтва (15.05.2003р.) за даними довідки податкової інспекції за період 01.05.2002р. по 31.04.2003р. становить 49 352,20 грн. (20 018,84 грн. +29 333,36 грн.). Таким чином, відповідно до ст. 1198 ЦК України оподаткований дохід отриманий від трудової підприємницької діяльності до настання каліцтва з травня 2002р. по квітень 2003р. =49 352,20грн.

Страховик при визначенні середньомісячного доходу ОСОБА_3 , як застрахованому СПД, який узгоджується з п.23 Постанови КМУ 1266 застраховані особи, які сплачують єдиний податок подають робочим органам фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування довідку про сплату встановленого розміру податку, що видається податковою інспекцією в якій перебуває платник на обліку яку і було надано позивачем страховику у жовтні 2003р. повторно, у квітні 2015р. та у березні 2018р. для встановлення доходу втраченого ним заробітку.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 11.12.2019 року відмовлено у відкритті за позовом ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Київській області про встановлення середньомісячного доходу внаслідок настання трудового каліцтва, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 04.03.2020р. вказану ухвалу суду скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу за позовом ОСОБА_3 передано судді Петренко Н.О.

Ухвалою суду від 19.03.2020р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які вже були фактично встановлені та визнані в іншому провадженні, а саме по справі № 2а-12/08. Позовні вимоги по справі № 2а-12/08 та по справі № 759/22503/19 по суті є тотожними, так як мають на меті проведення перерахунку призначеної позивачу соціальної виплати у зв`язку з настанням трудового каліцтва, у зв`язку із збільшенням розміру середньоденного (середньомісячного ) доходу. Розрахунок страхових виплат, здійснений відділенням фонду у чіткій відповідності з рішенням суду першої інстанції від 27.03.2008р. та рішенням суду апеляційної інстанції від 21.07.2009р. Позивач помилково вважає, що «відповідачем нібито було безпідставно встановлено місячну заробітну плату, яку він не мав і не отримував». Для розрахунку соціальних виплат береться не розмір місячної заробітної плати, а саме розмір середньоденного доходу, який і було вірно визначено Фастівським міськрайонним судом в ухвалі від 02.10.2009р. У зв`язку з встановленням середньоденного заробітку позивача, та на виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2008р. відділенням Фонду 19.10.2009р. перераховано на особистий банківський рахунок ОСОБА_3 151 246,19 грн., а також було проведено нарахування щомісячних страхових виплат. Обставини щодо призначення позивачу страхових виплат встановлені в судовому порядку, в тому числі був чітко встановлений розмір середньоденного доходу. А тому дані преюдиційні факти не потребують перегляду, тим більше що позивач не наводить жодних нововиявлених обставин чи інших фактів, які б спростували встановлені іншими судами обставинами. Просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги ОСОБА_3 має другу групу інвалідності з 21.12.2018р. довічно, причина інвалідності трудове каліцтво /а.с.12/.

Як вбачається із архівної довідки від 02.02.2015р. № 05-05/17 ОСОБА_3 значиться як такий, що дійсно був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності (фізична особа) 04.10.2001р.; скасований як суб`єкт підприємницької дільності з 27.04.2004р. /а.с.15/.

Відповідно до довідки Васильківської ОДПІ ГУДФС у Київській області від 16.04.2015 № 146/14/1701 обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг з 01.01.2020р. по 231.12.2002р. становить 44 000 грн., з 01.01.2003р. по 31.07.2003р. 35 033,00 грн./а.с.18/.

Відповідно до листа Фастівського відділення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Андрєєв ВО. перебував на обліку як фізична особа-підприємець з 12.10.2001р. по 10.02.2004р. Згідно довідок Фастівської ОДПІ за № 9088/7/17 від 16.10.2013р. та за № 7805/7/17 від 11.09.2003р., які надавались Пенсійному фонду України м.Фастова встановлено, що ФОП ОСОБА_3 з 01.11.2001р. по 01.08.2003р. працював по спрощеній системі оподаткування обліку та звітності. Сплата складає по ставці єдиного потадку на обраний вид діяльності, без урахування найманих працівників з 01.11.2001р. по 01.08.2003р. щомісячно по 65,00 грн./а.с.19/.

Відповідно до довідки від 12.03.2015 № 2845/02 виданої ОСОБА_3 про те, що суб`єкт підприємницької діяльності ліквідований та сплачував внески до Пенсійного фонду України як платник спрощеної системи оподаткування за період з 01.11.2001 - 01.08.2003р. платник єдиного податку/а.с. 20/.

Листом від 14.11.2018р. № 25-03/919 позивача повідомлено, що законодавством не передбачено врахування розміру єдиного податку при розрахунку страхових виплат за загальнообов`язковим соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань/а.с.24/.

З листа Фастівського відділення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області вбачається, що згідно довідок Фаастівської ОДПІ за № 9088/7/17 від 16.10.2013р. та за № 7805/7/17 від 11.09.2003р., які надавались Пенсійному фонду м.Фастова встановлено, що ОСОБА_3 з 01.11.2001р. по 01.08.2003р. працював по спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Сплата складає по ставці єдиного податку на обраний вид діяльності , без урахування найманих працівників з 01.11.2001р. по 01.08.2003р. щомісячно по 65 грн./а.с.26/.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2008р. позов ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у Фастівському районі та м.Фастів, третя особа Фастівський міськвиконком про зобов`язання зробити перерахунок страхових виплат- задоволено /а.с.29-31/.

Відповідно до ч.1,2, 3, 4 ст.1198 ЦК України розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців.

Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, визначається на підставі даних податкового органу.

Розмір доходу, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, обчислюється виходячи з розміру доходу, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, у сумах, нарахованих до вирахування податків.

Розмір доходу, втраченого фізичною особою, яка самостійно забезпечує себе роботою (адвокатом, особою, зайнятою творчою діяльністю, та іншими), визначається у порядку, встановленому частинами першою - третьою цієї статті.

Пунктом 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 р. встановлено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Згідно п. 14 Порядку № 1266 у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, за формулою:

З = З(н) х С : М,

де З - середньомісячна заробітна плата застрахованої особи, у гривнях; З(н) - середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата; С - сума коефіцієнтів заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць розрахункового періоду (К1 + К2 + К3 + ...); К - коефіцієнт заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді, який визначається за формулою:

К = З(в) : З(с),

де З(в) - заробітна плата застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати; З(с) - середньомісячна заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати; М - кількість календарних місяців у розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 31, п. 33 Порядку № 1266 середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі коли відомості про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для обчислення середньої заробітної плати (винагороди за цивільно-правовими договорами), такі дані за відповідні періоди надаються роботодавцем протягом п`яти робочих днів за зверненням органів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або застрахованої особи за формою згідно з додатком.

Відповідно до п. 31, п. 33 Порядку № 1266 середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі коли відомості про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для обчислення середньої заробітної плати (винагороди за цивільно-правовими договорами), такі дані за відповідні періоди надаються роботодавцем протягом п`яти робочих днів за зверненням органів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або застрахованої особи за формою згідно з додатком.

Аналізуючи вищенаведені норми, можна дійти висновку, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку, при цьому, середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності, а якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив середньомісячний дохід у розмірі 4 572,10 грн., обчислений за період 12 місяців (з травня 2002р. по квітень 2003р., що передують місяцю до настання страхового випадку, який необхідно застосувати при розрахунку соціальних виплат.

В іншій частині вимог суд відмовляє у зв`язку з їх необгрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1198 ЦК України, Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 р., ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268, 274, 279, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Київській області про встановлення середньомісячного доходу внаслідок настання трудового каліцтва - задовольнити частково .

Зобов`язати управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Київській області встановити ОСОБА_3 середньомісячний дохід у розмірі 4 572,10 грн., обчислений за розрахунковий період 12 місяців (з травні 2002р. по квітень 2003 р.), що передують місяцю до настання страхового випадку, на основі даних довідок Фастівської податкової інспекції від 16.10.2003р. № 9088/7/17, від 16.04.2015р. № 146/14/1701 та від 01.03.2018р. № 592/Г/10-15-10-24.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.О. Петренко