Дата документу 17.08.2021
Справа № 334/3599/21
Провадження № 2/334/2845/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Фетісова М.В., за участі секретаря судового засідання: Боднар А.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить звільнити його від сплати аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 28 січня 2021 (справа №334/502/21) та звільнити його від заборгованості по аліментам.

Позов обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачкою у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Шлюб розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2021. Відповідачка ще до розірвання шлюбу звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. 28.01.2021 судом було видано судовий наказ (справа № 334/502/21), яким з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з 27.01.2021 року і до досягнення дитиною повнолітня. Проте, при винесенні судового наказу, суду не було відомі факти, які ОСОБА_2 умисно не повідомила суду, а саме, що він приймає активну участь у щоденному утриманні та вихованні дитини, розвитку, медичному забезпеченні тощо, дитина проживає два тижні на місяць з ним і два тижні на місяць з матір`ю, що, на думку заявника, прямо вказує на його безпосередню участь у житті сина. Ще до офіційного розлучення, після того як подружжя перестало проживати разом, він нарівні з відповідачкою приймає участь у житті, утриманні та вихованні сина. Два тижні на місяць дитина проживає у нього, він повністю утримує його на час сумісного проживання, лікує та займається його розвитком. Окрім цього, він надає відповідачці щомісячно грошову допомогу на утримання сина. Коли розпочались фактичні маніпуляції щодо часу проводження батька з дитиною, він був вимушений звернутись 01.12.2020 до Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району із заявою про встановлення графіку побачень батька з сином, що підтверджується відповідним розпорядженням № 210 від 01.04.2021. Через карантинні обмеження у Запорізькій області, розгляд його заяви Органом опіки та піклування затягнулось на тривалий час. В цей же період, відповідачкою було отримано судовий наказ від 28.01.2021 про стягнення аліментів на утримання спільної дитини. Однак, при зверненні із заявою про видану судового наказу, останньою не було зазначено фактичних даних щодо приживання дитини та участі батька у його утриманні та розвитку. Враховуючи те, що він на рівні з відповідачкою сумісно мешкає з дитиною, у рівній мірі забезпечує дитину, піклується про його стан здоров`я та забезпечує усім необхідним, вважає, що обов`язок утримувати дитину покладено на батьків у рівній мірі, а тому позов є законним та обґрунтованим.

21.07.2021 відповідачкою ОСОБА_2 наданий відзив на позов, в якому вона позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивачем до суду не представлено жодного належного доказу (документу), який би став підставою для звільнення його від сплати аліментів та заборгованості по аліментам. 28.01.2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено судовий наказ № 334/502/21, про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Твердження позивача з приводу не повідомлення нею певних обставин, не відповідають дійсності, оскільки звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вона нічого не приховувала та вказувала на обставинах, які відповідають дійсності. Після фактичного припинення шлюбних відносин із позивачем, останній надавав матеріальну допомогу на утримання сина на власний розсуд та у розмірі, який вважав за потрібним, не дивлячись на те, що його син кожного дня потребував та потребує на сьогоднішній день повноцінного харчування, який повинен мати в наявності одяг за сезоном, у разі хвороби засоби медичного лікування, а тому, вона самостійно вирішувала всі питання щодо утримання та забезпечення дитини всім необхідним. Саме вказані обставини були підставою для її звернення до суду із заявою про видачу судового наказу. Крім того, на виконанні Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі знаходиться виконавче провадження № 65024537 з примусового виконання вказаного судового наказу № 334/502/21, оскільки ОСОБА_1 виконувати його в добровільному порядку не бажає. Про існування вказаного виконавчого провадження відповідачу достовірно відомо, але на протязі майже 6 місяців, ним жодного разу не були сплачені аліменти на утримання сина. Саме тому, твердження позивача про те, що він приймає активну участь у щоденному утриманні дитини, як і твердження про надання їй кожного місяця грошової допомоги на утримання дитини, не відповідають дійсності та жодним доказом (документом) не підтверджені. З наданих позивачем товарних чеків не вбачається, що придбані останнім речі є дитячими, крім того товарні чеки та квитанція для неї є сумнівними, тому як вказаний одяг та речі вона жодного разу навіть в очі не бачила. Але, якщо б вказані одяг та речі і були придбані для дитини, то це є додатковими ви тратами на дитину, а не аліментами. Забезпеченням дитини займається виключно вона. Його твердження з приводу проживання із батьком два тижні на місяць також не відповідають дійсності. Позивач звернувся до органу опіки та піклування з відповідною заявою щодо його участі у вихованні сина. Після фактичного припинення шлюбних відносин, позивач проти проживання дитини із нею не заперечував, вони вирішили, що син залишиться проживати разом із матір`ю. Також, вони домовилися про дні та час спілкування дитини із батьком, які позивач неодноразово порушував. До того ж, під час перебування сина із батьком, останній налаштовував його проти неї. Після відвідувань батька, дитина приїжджала збуджена, неврівноважена, та часто з погіршеним станом здоров`я. Крім того, коли син знаходився у позивача, вона не відвідувала дитячий садочок. Вона була вимушена звернутися до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про визначення місця проживання дитини із нею. Рішенням суду від 12.05.2021 року (справа № 333/7318/20) позов був задоволений частково - в частині визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Звернення позивача до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, як органу опіки та піклування, з приводу чинення відповідачкою перешкод у його спілкуванні із дитиною є формальним, оскільки вона ніколи не чинила позивачу перешкоди у спілкуванні із сином та навпаки намагалася сприяти їх спілкуванню. Розпорядження районної адміністрації № 210 від 01.04.2021 року, мало лише рекомендаційний характер з підстав ухваленого рішення суду про визначення місця проживання дитини із матір`ю. Позивач надає тільки копію консультативного висновку педіатра дитячої амбулаторії від 09.03.2021 року, яким бажає підтвердити про піклування про стан здоров`я сина. Інші медичні документи позивач не надає у зв`язку із їх відсутністю, оскільки завжди станом здоров`я займається виключно вона. Відповідачка також посилається на те, що не всі надані позивачем документи (додатки) завірені у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому вони не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази. Крім того, до позовної заяви, яка була їй надіслана, було надано не всі документи, зазначене позивачем в додатках, а саме: Розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 210 від 01.04.2021 року було відсутнє.

02.08.2021 позивач надав відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позовної заяви. Відповідь на відзив обґрунтована тими ж обставинами, що і позовна заява.

Ухвалою від 31.05.0021 позовна заява була залишена без руху. Ухвалою від 14.06.2021 відкрите провадження по справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Сторони перебували у шлюбі з 19.06.2015 до 19.02.2021, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.06.2015 та копією рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2021 у справі № 334/6053/20.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

28.01.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя виданий судовий наказ у справі № 334/502/21, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з 27.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки ОСББ «Мурманська-3» від 18.01.2021 № 13 ОСОБА_2 починаючи з 08.01.2020 проживає разом із малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2021 у справі № 333/7318/20 місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили.

Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» від 17.12.2020 № 3730/01-06 «Про надання інформації» дитина ОСОБА_3 проживає з матір`ю, яка приводить дитину до дільничного лікаря-педіатра для проведення щеплень, здачі лабораторних аналізів та в разі хвороби. В разі хвороби дитини рекомендації дільничного лікаря-педіатра виконує мати.

Згідно з листом Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 221 «Пілот» Запорізької міської ради від 24.12.2020 № 01-21/136 «Про надання інформації» малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До групи вранці його проводить мати, ОСОБА_2 , увечері забирає мати або баба ОСОБА_6 . Батько ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , декілька разів на місяць, по п`ятницям ввечері забирає дитину особисто. ОСОБА_1 цікавиться життям та вихованням дитини. Мати хлопчика ОСОБА_2 , не зверталася до вихователів стосовно заборони спілкування ОСОБА_1 з сином.

Частиною першою ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, сторонами визнається та обставина, що на виконанні Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження № 65024537 з примусового виконання судового наказу № 334/502/21, виданого 28.01.2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, сторони визнають, що розпорядженням районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 210 від 01.04.2021 року, ОСОБА_1 був встановлений порядок побачень з дитиною.

Позивачем заявлено вимогу про звільнення його від сплати аліментів та заборгованості по ним, з посиланням на те, що син фактично по два тижні на місяць постійно проживає з ним та перебуває на його утриманні.

Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її погреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Крім цього, відповідно до ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору.

Оскільки судом не встановлені обставини, передбачені ст. 188 та 190 СК України, підстави для звільнення позивача від сплати аліментів відсутні, а отже у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від заборгованості по аліментам, суд виходить з положень ч. 2 ст. 197 СК України, відповідно до яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Аргументи позивача ОСОБА_1 про те, що дитина протягом двох тижнів кожного місяця постійно проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, що свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів, спростовуються рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2021 у справі № 333/7318/20, яким було визначене місце проживання дитини саме з відповідачкою, а також довідкою ОСББ «Мурманська-3» від 18.01.2021 № 13, листом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» від 17.12.2020 № 3730/01-06 «Про надання інформації» та листом Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 221 «Пілот» Запорізької міської ради від 24.12.2020 № 01-21/136 «Про надання інформації».

Суд не визнає належним доказом у справі консультативний висновок лікаря Дитячої амбулаторії «Педіатр» Білоконь О.О. від 09.03.2021, оскільки він не стосується предмета доказування у цій справі. Також не є належними доказами товарні чеки ПП ОСОБА_9 від 11.01.2021, 10.03.2021 та 18.03.2021 про оплату вартості одягу на загальну суму 3875 гривень, та фіскальний чек ТЦ «Епіцентр» від 10.05.2021 на придбання столу письмового з його доставкою в сумі 640 гривень, оскільки з їх змісту неможливо встановити, що вказані речі придбані саме дитині.

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведені підстави для його звільнення від сплати аліментів та заборгованості по ним, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 3-5, 10-13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 274 - 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: