справа № 753/1616/21 головуючий у суді І інстанції Каліушко Ф.А.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 жовтня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 09 листопада 2010 року у розмірі 47 805 грн. 07 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 09 листопада 2010 року. Банком на підставі договору було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21 000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Натомість, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не містить даних про отримання нею суми кредиту, а також не зазначено яку саме карту було нею отримано у банку. Розмір кредитного ліміту є істотною умовою договору. У наданій суду анкеті-заяві відсутні істотні умови укладення кредитного договору, оскільки заява не містить вказівки про розмір кредитного ліміту, який встановлено відповідачу, не вказано яку саме картку вона виявила бажання отримати і оформила та з яким кредитним лімітом. Додані позивачем розрахунки заборгованості не завірені належним чином та не є первинними документами, які підтверджують укладення договору на умовах, які вказані банком. Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення відповідача як позичальника з усіма істотними умовами договору. Відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки позивачем не доведено погодження з відповідачем умов збільшення в односторонньому порядку розміру кредитного ліміту. За наданим позивачем витягом з Умов та правил надання банківських послуг між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру процентів, оскільки зазначені складові договору не містять підпису відповідача. Наявні у матеріалах справи докази за жодних обставин не дозволяли суду першої інстанції встановити який саме кредитний ліміт було надано початково. Відповідач зазначає, що вона стала жертвою шахрайський дій, а тому стягнення з неї коштів за кредитним договором, якими вона не користувалася та її вини у їх незаконному списанні немає, є безпідставним та необґрунтованим. Відповідач не може нести відповідальність за незаконні шахрайські дії невідомих осіб.

21 липня 2021 року до апеляційного суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що подавши 09 листопада 2010 року анкету-заяву та пройшовши ідентифікацію, клієнт отримала можливість користуватися усіма послугами, які надає АТ КБ «Приватбанк». Відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредитування. Дана справа не є ідентичною справі, на основі якої Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок. На підтвердження факту отримання кредитних карток та факту користування кредитними коштами суду було надано відповідні докази. Звернення особи до правоохоронних органів та відкриття кримінального провадження не є доказом наявності злочину. Відповідачем не доведено факту незаконного списання/перерахунку коштів та вчинення останньою будь-яких інших дій, які б свідчили про намір негайного повідомлення/з`ясування/перешкоджання щодо руху кредитних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що 09 листопада 2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.6).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 09 листопада 2010 року станом на 13 грудня 2020 року складає 47 805 грн. 07 коп. (заборгованість за простроченим тілом кредиту) (а.с.5).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що відповідач отримала кредитні кошти на картковий рахунок.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, виписку за договором № б/н, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку з номерами виданих карток, паспорт споживчого кредиту, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про їх обґрунтованість.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 вказує на те, що анкета-заява не містить даних про отримання нею суми кредиту, а також не зазначено яку саме карту було нею отримано у банку та який розмір кредитного ліміту встановлено відповідачу. Розрахунки заборгованості не завірені належним чином та не є первинними документами, які підтверджують укладення договору на умовах, які вказані банком.

У той же час, позивачем до позовної заяви додано виписку по картковому рахунку.

Апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому, згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Таким чином, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за якою обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, де вказано, що заборгованість за тілом кредиту становить - 47 805 грн. 07 коп., підтверджують заборгованість відповідача ОСОБА_1 за виданим кредитом.

Посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки у вказаній справі переглядалося рішення суду в частині обґрунтованості стягнення процентів та пені за кредитним договором. Суд дійшов висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У даній справі банк не заявляв вимогу про стягнення процентів та пені, а лише просив стягнути заборгованість за тілом кредиту.

Факт користування відповідачем карткою № НОМЕР_1 , яка зазначена банком у довідці з номерами виданих карток (а.с.23), а також те, що кошти на цій картці були кредитними, підтверджується самою заявою ОСОБА_1 , адресованою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.84).

Вказуючи на те, що відповідач стала жертвою шахрайський дій та коштами вона не користувалася, ОСОБА_1 не надала суду належних доказів на підтвердження зазначених обставин.

Наявні у матеріалах справи довідка по кримінальному провадженню (а.с.83), заява ОСОБА_1 , адресована АТ КБ «Приватбанк» (а.с.84), лист Дарницького управління поліції Національної поліції у місті Києві (а.с.85) не свідчать про те, що кошти використані не відповідачем, а іншою особою.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вирок суду, яким встановлено вину іншої особи у використанні коштів за кредитним договором, укладеним ОСОБА_1 з банком, у матеріалах справи відсутній.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з позичальника на користь позивача заборгованості за тілом кредиту відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.