Справа № 950/1535/21
Номер провадження 2/950/535/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2021 року Лебединський районний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,
при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.,
з участю: представниці позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням;
Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрований його син, відповідач по справі, але з 2006 в будинку не проживає і житлом не користується. В добровільному порядку він не знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою, чим порушуються права позивача, як власника даного помешкання. У зв`язку з цим він просив визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування належним йому житлом.
Представниця позивача в судовому засіданні позов підтримала. Проти заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився з невідомих причин і не подав відзив.
Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Заслухавши представницю позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності (а.с. 5) позивач є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою зареєстрований також його син ОСОБА_3 , відповідач по справі, але з 2006 останній в помешканні позивача не проживає.
ОСОБА_2 посилається на те, що реєстрація відповідача створює для нього перешкоди у вільному розпорядженні своїм майном, що змусило його звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З досліджених доказів встановлено, що відповідач не проживає і не з`являється у належному позивачеві помешканні без поважної причини понад один рік, а тому наявні всі підстави для визнання його таким, що втратив право користування цим помешканням.
На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 391, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV,
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чхайло О. В.