ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1748/21 Справа № 706/842/20
Христинівський районний суд Черкаської області
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

28 вересня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ГоловуючогоНерушак Л.В. (суддя-доповідач)
СуддівВасиленко Л.І., Єльцова В.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за угодою позики, -

в с т а н о в и в :

07.08.2020 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за угодою позики.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 21 липня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 22.10.2018 року у розмірі 1500 доларів США та три відсотки річних у розмірі 98 доларів США, а всього 1598 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 10.09.2016 року у розмірі 3000 доларів США та три відсотки річних у розмірі 196 доларів США, а всього 3196 доларів США.

У задоволення позову про стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_3 відмовлено.

Судовий збір у розмірі 1310,67 грн. компенсовано ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 серпня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Христинівського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за угодою позики - залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір у сумі 15765 грн., у строк не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснено особі, яка подає апеляційну скаргу, що в разі невиконання цієї ухвали в зазначений термін, апеляційна скарга відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною, і підлягатиме поверненню.

27 вересня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про звільнення його від сплати судового збору та вирішення питання самовідводу судді Нерушак Л.В.

В обґрунтування доводів щодо звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 вказує, що проживає один, підтверджуючи довідкою місцевого старости, інших доходів крім пенсії немає, земельного паю чи іншої земельної ділянки на праві приватної власності також немає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Христинівської сільської ради Черкаської області.

На підтвердження вказаних обставин скаржником ОСОБА_1 надано довідку про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 2 кварталу 2020 року по 2 квартал 2021 року.

ОСОБА_1 зазначає, що висновок суду про наявність в скаржника коштів є хибним, оскільки кошти ОСОБА_1 перебувають у чужому володінні.

На підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Дослідивши обґрунтованість повторно заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржника, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім?ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров?ю.

У відповідності до частин 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, врахувавши майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбачено законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Єдиною підставою для вчинення судом, зазначених у цих нормах дій, є врахування ним майнового стану сторони.

Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України покладається на заінтересовану сторону (скаржника).

Як роз`яснено у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», що особа, яка заявляє клопотання про звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру належних до сплати судових витрат, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Так, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26 липня 2005 року, Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland". Від 25 липня 2005 року).

Таким чином, основною умовою для звільнення від сплати судового збору є тяжкий майновий стан особи, що звертається до суду, який вона повинна довести поданими письмовими доказами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу особи, що подає апеляційну скаргу, на те, що вищевказані положення закону передбачають, що звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру є правом суду, а не його обов`язком.

Як вже зазначалося раніше судом апеляційної інстанції, обставини, на які посилається скаржник ОСОБА_1 , не є достатньою підставою для звільнення його від сплати судового збору.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріальний стан залежить і від наявності (відсутності) у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, довідки про склад сім`ї, тощо.

Отже, самі відомості про отримання пенсії не можуть бути визнані судом достатнім доказом скрутного матеріального становища особи, яка подає апеляційну скаргу, тому відсутні підстави для звільнення скаржника від сплати судового збору.

Колегія суддів апеляційного суду акцентує увагу, що предметом позову у даній справі є стягнення коштів згідно договорів позики на суму 553475,0 грн. та 776737,0 грн., що не дає підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку про скрутне матеріальне становище скаржника ОСОБА_1 , який у змозі надавати такі позики у такому значному розмірі стороннім особам, а при цьому, посилається на мінімальний розмір пенсії згідно довідки про доходи № 191592 від 16.08.2021 року.

Отже, слід дійти висновку, що позивач має інші джерела доходів, оскільки навіть має можливість надавати кошти у позику іншим особам, оплачувати вартісні послуги адвоката, який надає йому правові послуги, що враховується судом апеляційної інстанції, тому відсутні підстави для задоволення заяви про звільнення скаржника від сплати судового збору.

З огляду на викладене, апеляційний суд повторно приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір», для звільнення скаржника ОСОБА_1 від сплати судового збору за наданих доказів та встановлених судом обставин.

Станом на 28 вересня 2021 року недоліки вказані в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху скаржником, не усунуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що учасники справи, зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У розумінні положень ст. 121 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, зловживання правом не допускається.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

В той же час, практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду виходить з того, що кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури і вимоги про необхідність сплати судових витрат не є обмеженням права доступу до суду при забезпеченні належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з однієї сторони, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з - іншої.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, так як обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», рішення від 03 квітня 2008 у справі «Пономарьов проти України»).

Колегія суддів апеляційного суду, виконуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою забезпечення права скаржника на апеляційний розгляд справи та забезпечення справедливої процедури, вказує, що апеляційним судом вичерпані, передбачені ЦПК України, заходи щодо повідомлення скаржника про недоліки поданої апеляційної скарги та необхідності їх усунення.

Як вбачається із судової практики Європейського суду з прав людини, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарна Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у свої рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, станом на 28 вересня 2021 року недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду не усунуто, скаржник ОСОБА_1 попереджений судом, що в разі не усунення недоліків апеляційної скарги, скарга вважається неподаною та підлягає поверненню згідно до норм статті 185 ЦПК України, якою передбачено, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

З огляду на вищевикладене, враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, а також те, що скаржник не виконує належним чином свої обов?язки, передбачені ст. 43 ЦПК України, не усуває недоліки, зазначені в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху, то апеляційний суд позбавлений можливості відкрити апеляційне провадження у справі у зв`язку із невиконаннях вказівок суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги.

У висновках, викладених в рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України», констатовано, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, що свідчить про недобросовісність використання скаржником права на апеляційне оскарження судового рішення та затягування судового розгляду стороною.

Як вбачається із наявних матеріалів апеляційної скарги скаржником не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 липня 2021 року у строк, наданий для усунення недоліків апеляційної скарги, тому у відповідності до вимог ст. 185 та ст.ст. 356, 357 ЦПК України дана апеляційна скарга вважається неподаною та підлягає поверненню особі, яка подавала апеляційну скаргу.

Стосовно питання про вирішення самовідводу судді Нерушак Л.В. у даній справі, яке ставить скаржник ОСОБА_1 у заяві про звільнення його від сплати судового збору, то колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 34 ЦПК України перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснюється колегією суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів.

Згідно положень п.1 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу.

Частинами 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; ч.2 ст.41 ЦПК України - у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Однак, колегія суддів апеляційного суду акцентує увагу, що заява про самовідвід подається безпосередньо самим суддею за власною ініціативою, якщо суддя вбачає підстави для самовідводу.

Нормами ЦПК України не передбачено вирішувати питання безпосередньо про самовідвід судді, якщо останнім (останньою) не було подано в добровільному порядку даної заяви про самовідвід.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя-доповідач Нерушак Л.В. не заявляла собі самовідвід по даній справі, що унеможливлює вирішувати питання про самовідвід, про який просить скаржник у своїй заяві, обґрунтовуючи заяву про звільнення його від сплати судового збору.

Із матеріалів справи вбачається, що скаржником ОСОБА_1 не було подано заяви/клопотання саме про відвід судді, з підстав, визначених законом, а тому колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про неможливість вирішення питання про самовідвід судді - доповідача Нерушак Л.В. за таких встановлених обставин.

Таким чином, оскільки, вказані недоліки не усунуто, тому у відповідності до вимог ст. 185 та статей 356, 357 ЦПК України дану апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути апеляційну скаргу особі, яка подавала апеляційну скаргу.

Згідно до вимог ч. 8 ст. 357 ЦПК України копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному ст. 272 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції .

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні повторного клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за угодою позики визнати неподаною та повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з дня постановлення та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції - Верховного Суду протягом тридцяти днів, у порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

В.О. Єльцов