Справа № 372/3295/21
Провадження 2-1680/21
ухвала

31 серпня 2021 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Потабенко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про захист прав споживача послуг страхування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про захист прав споживача послуг страхування, прохальна частина якої містить наступні позовні вимоги:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 :

-за договором страхування страхове відшкодування в сумі 95 858 (дев`яносто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 73 коп.

-пеню за невиконання зобов`язання у період з 29 квітня 2021 року по 23 серпня 2021 року в сумі 333 588 (триста тридцять три тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 16 коп.

-пеню за невиконання зобов`язання у період з 24 серпня 2021 року по день ухвалення судового рішення.

Вважаю, що цю позовну заяву необхідно залишити без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору в установлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач зазначив про звільнення від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, із такими доводами позивача не можна погодитись, виходячи з наступного мотивів.

Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто договір страхування - це договір про надання послуги та на користь третьої особи.

З урахуванням того, що діяльність страховика підпадає під визначення послуги і виконавця, що містяться в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» то у разі, якщо договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої фізичної особи, такі правовідносини регулюються цим Законом в частині, не врегульованій спеціальним законом.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач перебували у договірних відносинах, адже уклали договір добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордоном за програмою Traveller Insurance Policy № 00-02.349569 від 23 березня 2021 року.

Предметом позову є стягнення страхового відшкодування за вказаним договором страхування та пені за невиконання зобов`язання.

Відтак, суд прийшов до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є захистом прав споживача, а тому на них поширюються вимоги Закону України «Про судовий збір» щодо сплати судового збору за звернення до суду із заявою про захист свого порушеного права.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги майнового характеру - стягнення виплати страхового відшкодування та стягнення пені за невиконання зобов`язання.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, суд прийшов до переконання про те, що позивачу необхідно здійснити оплату судового збору у розмірі 4 294,46 грн. та надати на підтвердження цього відповідну квитанцію.

Крім цього, позивачем не конкретизована вимога щодо стягнення пені за невиконання зобов`язання у період з 24 серпня 2021 року по день ухвалення судового рішення та не вказана сума вимоги, яка теж є вимогою майнового характеру.

Також, в позовній заяві містяться документи на іноземній мові без належного перекладу.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором.

Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про захист прав споживача послуг страхування залишити без руху та надати позивачам 10 днів з дати отримання даної ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Потабенко