СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15528/20

пр. № 2/759/1475/21

23 вересня 2021 рокуСвятошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Дмитришиної В.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, суд

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.06.2017 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики. Розмір позики становив 114 722 доларів США 75 центів, що на день укладення договору становило еквівалент 3 000 000 грн. Даний правочин був вчинений за згодою його дружини ОСОБА_4 та за згодою дружини позичальника ОСОБА_3 .

Далі позивач зазначає, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором позики. 14.06.2017 був укладений договір застави, посвідчений приватним нотаріусом, предметом застави було 50 відсотків частки у статутному капіталі ТОВ «БІЛА МУРАХА». Даний правочин був також вчинений за згодою дружини позикодавця ОСОБА_4 та за згодою дружини позичальника ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що всупереч умовам договору ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання та не повернув позику.

Позивач зазначає, що 16.06.2020 року через приватного нотаріуса була направлена відповідачу ОСОБА_2 заява з вимогою про виконання зобов`язання за договором позики але вказана заява була повернута за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики в сумі 3 207 648 грн. 09 коп., 3% річних в сумі 97 977 грн. 61 коп., судовий збір в сумі 10 510 грн., а всього 3 316 135 грн. 70 коп.

Згідно відзиву на позовну заяву відповідача ОСОБА_3 останній позов не визнав при цьому зазначив, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають лише у випадках передбачених договором або актом чинного законодавства. Грошові кошти, отримані внаслідок укладення договору позики, жодним чином не були використані в інтересах сім`ї чи на її потреби, що підтверджується квитанцією про сплату внеску до статутного фонду, а тому просить відмовити у позові (а.с. 22-24).

При цьому, згідно відзиву на позовну заяву відповідача ОСОБА_2 , сума розрахунку нарахованих 3% річних за підрахунками позивача є необґрунтованою та вважає, що 3% річних становить 76 599,07 грн.

Відповідач зазначає,що згідно умов договору, зважаючи на графік сплати позики, станом на 12.06.2018 р. курс долара США становив 26,09 грн. за 1 долар США, відтак сума до сплати на 12.06.2018 року становить 521 800,00 (еквівалент 47 361,37 доларів США). Станом на 12.06.2019 р. курс долара США становив 26,30 грн. за 1 долар США. Відтак сума до сплати на 12.06.2019 р. становить 1 245 604,29 грн. Станови на 12.06.2020 р. курс долара США становив 26,60 грн. за 1 долар США. Відтак, сума до сплати на 12.06.2019 року становить 1 259 812,71 грн. (еквівалент 47 361,38 доларів США), а тому просить відмовити у позові (а.с. 34-40).

16.09.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 15).

25.11.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 53).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Суд , заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.06.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, розмір якої становить 114 722,75 долара США, що є еквівалентом 3 000 000 грн., розрахованими за міжбанківським курсом продажу долара США, встановленим на завершення останнього банківського дня, що передує дню укладення цього договору (26 грн. 15 коп. за 1 долар США).

Відповідно до п. 2.2 договору позики у відповідності до п. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України сторони домовились про те, що у зв`язку із встановленням ними грошового еквіваленту позики в доларах США, сума, що підлягає поверненню позичальником позикодавцю у гривнях, визначатиметься за курсом міжбанківського валютного курсу продажу долара США встановленим на завершення банківського дня, що передує дню повернення позики (або на день повернення чергового платежу за цим договором). Строк позики діє до 12.06.2020 року.

Відповідно до п. 5.1 позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти) до закінчення строку дії договору згідно наступного графіку: у строк до 12.06.2018 року - суму грошових коштів в національній валюті України - гривні, що буде становити еквівалент 20 000 доларів США, розрахованим за міжбанківським курсом продажу США встановлений на завершення банківського дня, що передує дню повернення грошових коштів, але не менш курсу на момент укладення даного договору; у строк до 12.06.2019 року, суму грошових коштів в національній валюті України - гривні, що буде становити еквівалент 47361,37 доларів США, розрахованим за міжбанківським курсом продажу США встановленим на завершення банківського дня, що передує дню повернення грошових коштів, але не менше курсу на момент укладення даного договору, зазначеного в договорі; у строк до 12.06.2020 року - суму грошових коштів в національній валюті України - гривні, що буде становити еквівалент 47361,38 доларів США, встановленим на завершення банківського дня, що передує дню повернення грошових коштів, але не менше курсу на момент укладення даного договору (а.с. 4).

Судом встановлено, що 14.06.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір застави. Предметом застави є 50 % частки у статутному капіталі ТОВ «БІЛА МУРАХА» код за (а.с. 5-7).

Судом встановлено, що 04.12.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін №1 до договору застави, посвідченого 14.06.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О. за реєстровим №1279. Сторони прийшли до згоди, внести зміни до договору застави, а саме з метою забезпечення виконання зобов`язань по основному договору заставодавець передає у заставу заставодержателю 45% частки у статутному капіталі ТОВ «БІЛА МУРАХА». Відомості про частку заставодавця у статутному капіталі Товариства розмір вкладу 2 700 000 грн, що становить 45% відсотків статутного капіталі Товариства (а.с. 8).

Судом встановлено, що на адресу ОСОБА_2 від ОСОБА_1 направлено заяву з вимогою про виконання зобов`язань за договором позики, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінської О.О. (а.с.9).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва, яке видано 29.07.2020 року заява з вимогою про виконання зобов`язань за договором позики була повернута, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інший речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув позику а ні в установлений договором термін, а ні в подальшому.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання маж бути виконане у гривнях.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суми позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню три процента річних у розмірі 97 977,61 грн. за період з 13.06.2018 року по 14.09.2020 року.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

При цьому, як встановлено судом договір позики від 12.06.2017 року укладався між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Однак, позивачем не надано доказів та судом не встановлено таких доказів, що договір позики від 12.06.2017 року укладений відповідачем ОСОБА_2 в інтересах сім`ї, а тому суд відмовляє у солідарному стягненні з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за договором позики.

Суд не приймає доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що сума розрахунку заборгованості у гривнях необхідно здійснювати на дати, які зазначені у договорі позики і в які позика мала бути повернена, оскільки як посилається сам відповідач, відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України ,якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, як визначено договором позики від 12.06.2017 року п. 2.2 договору позики у відповідності до п. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України сторони домовились про те, що у зв`язку із встановленням ними грошового еквіваленту позики в доларах США, сума, що підлягає поверненню позичальником позикодавцю у гривнях, визначатиметься за курсом міжбанківського валютного курсу продажу долара США встановленим на завершення банківського дня, що передує дню повернення позики (або на день повернення чергового платежу за цим договором). Тому суд вважає, що оскільки позика не була повернута у визначений у договорі термін, суд приймає розрахунок позивача.

На підставі ст. 141 ЦПК України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 280-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 192, 524, 526, 533, 625, 1046-1050 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики в сумі 3 207 648 (три мільйони двісті сім тисяч шістсот сорок вісім) грн. 09 коп., 3% річних в сумі 97 977 (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) грн., а всього 3 316 135 (три мільйони триста шістнадцять тисяч сто тридцять п`ять) грн. 70 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://sv.ki.court.gov.ua.

Суддя: Л.М. Шум