Справа № 521/3199/21
Провадження № 2/521/2709/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2021 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та просить суд згідно останніх уточнень стягнути з відповідачів суму заборгованості у розмірі 269600 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак в уточненій позовній заяві зазначив, про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися заздалегідь належним чином, причини явки суду не повідомили та із заявами і клопотаннями до суду не зверталися.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову виходячи з наступного.
На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Отримання ОСОБА_2 грошових коштів, передбачених вищезазначеним договором підтверджується видатковим касовим ордером, в якому міститься вся інформація про отримання спірних коштів.
Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка підписана відповідачем є підтвердженням укладення договору.
Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки".
З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_2 за договором позики від 05.06.2011р., між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договори поруки 05.06.2011 р. За цим договором поручитель зобов`язалася перед позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання всіх зобов`язань, що виникли з договору позики від 05.06.2011р., який був укладений між позикодавцем ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 .
Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Так у відповідності до п. 4.1 Договору позики від 05.06.2011р., передбачена плата за користування кредитом та складає 36 % річних (3% в місяць) 2400 грн. в місяць (екв. 300 дол. США). Тобто позичальник сплачує щомісячно, до 05 числа, суму відсотків в розмірі 2400 грн. в місяць (екв. 300 дол. США). Не пізніше 05.06.2013р. позичальник повинен повернути суму позики в розмірі 80 000 грн. еквівалент 10 000 дол. США. При регулярних платежах до 01 числа кожного місяця в розмір 1000 грн. сума відсотків в розмірі 2400 грн. не застосовується. Всі сплачені поверх суми в 1000 грн. кошти йдуть на погашення тіла кредиту. (а.с. 2)
Вищезазначене зобов`язання відповідач не виконав, кошти, які отримав в позику не повернув, та відсотки, передбачені п. 4.1 Договору не сплачував, а тому за період з 05.06.2011р. по 05.06.2013р. несплачена сума відсотків становить 57 600 грн. (2400 грн. х 24 міс.).
Окрім того, п. 9.5 Договору позики від 05.06.2011р. після 05.06.2013р. якщо залишиться заборгованість, в не залежності від джерела походження, відсотків, штрафних санкцій, чи тіла кредиту, по всій сумі заборгованості буде діяти ставка в розмірі 120 % річних до повного погашення кредиту. (а.с. 2)
Зважаючи на викладене, за період з 05.06.2013р. по 05.06.2015р. відповідач повинен сплатити суму відсотків за користуванням позики за п. 9.5 вищезазначеного договору, в розмірі 192 000 грн. (80 000 грн. (тіло кредиту) х 120% х 2 (роки)).
Згідно до п.10.2 кредитного договору до правовідносин, що виникли з укладенням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю десять років (ст..259 ЦК України).
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
У відповідності до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Позивач належним чином виконав умови договору позики - передав відповідачу зазначену суму до підписання договору позики, що і підтвердив в судовому засіданні а відповідач зобов`язання не виконав, отримані в борг кошти не повернув.
Закінчення строку договору, відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 249 600 грн. (57 600 грн. + 192 000 грн.).
Відповідачами не спростовано жодними належними й допустимими доказами зазначені позивачем обставини.
Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на відсутність будь-яких інших доказів та за відсутності обґрунтованих заперечень, доводів, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення первинного позову, та в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави необхідно стягнути в рівних частках судовий збір у розмірі 2496 грн., оскільки позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення.
Керуючись ст.ст. 16, 461, 526, 625, 631, 1046-1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 76-78, 83, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ) відсотки за користування позикою у розмірі 249 600 (двісті сорок дев`ять тисяч шістсот) грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 2496 (дві тисячі чотириста дев`яності шість) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30-ти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення 30 денного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН