Справа № 500/3299/18
Провадження № 2-ві/946/25/21
УХВАЛА

11 жовтня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Присакар О.Я.,

при секретарі - Аубекеровій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі заяву ОСОБА_1 від 06.09.2021 року про відвід судді ОСОБА_3 по цивільній справі №500/3299/18 (провадження 2/946/1547/21) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_2 , третя особа - селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович», про визнання договору недійсним та стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 перебуває цивільна справа №500/3299/18 (провадження 2/946/1547/21) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_2 , третя особа - селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович», про визнання договору недійсним та стягнення збитків.

06.09.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючому по справі, в якій вона посилається на такі підстави для відводу: 1) упередженість щодо заявниці та позапроцесуальні контакти з її процесуальними опонентами; 2) притягнення судді ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності за скаргами ТОВ «Злагода» та явно неприязне відношення до заявниці та ТОВ «Злагода»; 3) неодноразове подання суддею ОСОБА_3 проти адвоката Ягунова Д.В. безпідставних скарг, які залишилися без задоволення; 4) наявність відкритого кримінального провадження за фактами використання суддею ОСОБА_3 підроблених документів та користь та в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначено ст.40 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.7, ч. 8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що підстав для задоволення заяви про відвід судді не має, обставин, передбачених ЦПК України, зокрема, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді не встановлено, докази наявності таких обставин не надані.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, зокрема у п.66, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії п. 43).

При цьому, ЄСПЛ у справі "Ушаков та Ушакова проти України" 18 червня 2015 року п.78 вказав на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження) (див. також рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"; рішення ЄСПЛ у справі "Коробов проти України" від 21.07.2011 року).

Заявником не було надано доказів позапроцесуальних контактів судді з її процесуальними опонентами і у разі наявності позапроцесуальних контактів, яким чином вони впливають на неупередженість судді.

На думку заявника, підставою відводу є у тому числі наявність відкритого кримінального провадження за фактами використання суддею ОСОБА_3 підроблених документів та користь та в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Проте суду не надано жодного доказу про внесення відомостей саме стосовно судді ОСОБА_3 до ЄРДР, вказані доводи в ході судового розгляду заяви по суті не були підтвердженні належними та допустимими доказами, а наявність судового рішення, що ухвалене вказаним суддею в іншій справі, не свідчить про його упереджене ставлення до представника позивача як до особи взагалі чи в даній справі.

Щодо твердження заявника про внесення відомостей стосовно судді ОСОБА_3 до ЄРДР щодо фактів використання підроблених доказів, то суд звертає увагу, що сам факт внесення до ЄРДР відомостей щодо вчинення злочину, не є самостійною підставою для відводу судді від розгляду справи. Так само не може вважатися самостійною підставою для відводу й звернення сторони по справі до ВРП із скаргою на дії судді або притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

Будь яких доказів упередженого ставлення судді до заявника, неетичної поведінки, прихильності до інших учасників, приниження сторін, вчинення інших протиправних дій та злочинів з боку судді ОСОБА_3, суду не надано.

Заявником також не надано й доказів наявності інших доказів в підтвердження обставин, на які він вказує у заяві, які б свідчили про упередженість судді, неетичну, протизаконну поведінку судді та про протиправну зацікавленість у розгляді справи, будь-яких дій судді, направлених на протиправне сприяння чи відстоювання інтересів будь-якої із сторін. Факт чисельних звернень заявника із викладенням вказаних обставин не є належним доказом їх існування у дійсності.

Доводи заявника в підтвердження наявності підстав для відводу судді не зводяться до вимог, визначених ст. 36 ЦПК України.

Будь-яких підстав, передбачених ЦПК України, у заяві заявником зазначено не було, та не було надано відповідних доказів їх наявності. Крім того, доказів в підтвердження обставин, на яких наголошує заявник, щодо порушення суддею прав заявниці, протиправної поведінки судді, безпідставного затягування розгляду справи, тощо, не надано.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи зміст заяв про відвід судді та відображені у них доводи для відводу судді, суд дійшов до висновку про те, що заява ОСОБА_1 не ґрунтуються на нормах ЦПК України, якими регулюється питання відводу суду, обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_3 або його заінтересованості в результатах розгляду справи, не доведені, а тому суд не знаходить підстав для задоволення заяв про відвід.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36-40, 260-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 06.09.2021 року про відвід судді ОСОБА_3 по цивільній справі №500/3299/18 (провадження 2/946/1547/21) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до ОСОБА_2 , третя особа - селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович», про визнання договору недійсним та стягнення збитків - відмовити.

Судовий розгляд продовжити у тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Я.Присакар