Провадження № 2-з/643/211/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

21.09.2021 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Семенова Я.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія управління активами», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія управління активами», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за №246597, вчиненого 28.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Вказана заява надійшла в провадження судді Семенової Я.Ю. 20 вересня 2021 року.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилався, що Московським ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) від 13.09.2021 відкрито виконавче провадження №66791423 з примусового стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова Компанія управління активами» заборгованості в розмірі 27079,00 гривень на підставі виконавчого напису №246597, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Зазначив, що в разі проведення примусової реалізації належного йому майна або звернення стягнення на його заробітну плату він не зможе захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження, а у разі задоволення позовних вимог, пред`явлених ним, буде змушений докласти значних зусиль задля відновлення своїх прав. Таким чином, вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що майно позивача буде відчужене, а позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження без нових звернень до суду, тому наявні всі підстави для забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про таке.

Згідно зі ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Одним із видів забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, як це закріплено вимогами п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Виходячи зі специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Отже, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується судами як захід забезпечення позову при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів.

Вказане також узгоджується з правилами п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно державним виконавцем відкрито виконавче провадження та здійснюються виконавчі дії з виконання виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється позивачем у судовому порядку.

Предметом позову у даній справі є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса взаємопов`язаний з предметом спору.

Заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, позивачем викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів, а зазначені позивачем підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами.

Наявність виконавчого документа про звернення стягнення на стадії виконання безсумнівно може призвести до необґрунтованого стягнення заборгованості із належних позивачу грошових коштів в межах здійснення державним виконавцем покладених на нього повноважень.

Таким чином, суд виходить з того, що у разі незупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса у виконавчому провадженні на час розгляду позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, може відбутися незаконне стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 при примусовому виконанні оскаржуваного виконавчого напису.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Верховний Суд у Постанові, прийнятій по справі № 914/1939/20 від 15.01.2021 дійшов висновку, що потрібно застосовувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, на підставі виконавчого напису нотаріусу, та встановлення заборони на здійснення виконавчих дій, адже це є ефективним способом, який захистить права та інтереси позивача й, водночас, не завдасть шкоди та збитків відповідачу, а лише відстрочить на період розгляду судової справи проведення виконавчих дій.

Заявник оскаржує наведений вище виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, а відтак, якщо до закінчення розгляду цивільної справи за позовом, з яким звернувся ОСОБА_1 до суду, відбудеться примусове стягнення майна, належного заявнику, то існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав ОСОБА_1 (у разі задоволення позову), за захистом якого він звернувся до суду.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Вжиття обраного заявником способу забезпечення позову є співмірним із заявленими заявником вимогами, беручи до уваги ті обставини, що такі заходи забезпечення позову є тимчасовими, зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду, а також, беручи до уваги розмір заборгованості.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що застосування заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса є адекватним та ефективним способом забезпечення позову до подання позовної заяви, а тому заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 149, 150, 153, 159 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія управління активами», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за №246597, вчиненого 28.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгенієм Михайловичем.

Копію ухвали направити державному виконавцю Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) Загребельній Ірині Анатоліївні для негайного виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Я.Ю. Семенова