Справа № 487/5627/14-ц
Провадження № 4-с/487/101/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Карташевої Т.А., за участю секретаря Щербатюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирильченка Дмитра щодо не зняття арешту з майна боржника,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою про визнання бездіяльності начальника відділу Державної виконавчої служби незаконною та зобов`язання вчинити дії, в якій просила суд визнати неправомірною бездіяльність виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирильченка Дмитра щодо не зняття арешту майна боржника ОСОБА_1 та заборони на його відчуження, накладеного постановою від 25.11.2015 року у виконавчому провадженні №47943577; зобов`язати уповноважену особу Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт з майна боржника ОСОБА_1 та заборони на його відчуження, накладеного постановою від 25.11.2015 року у виконавчому провадженні №47943577 без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження №47943577.

Свою скаргу ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що 18.12.2004 року на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва з заявника на користь Кредитної спілки «Антея» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 37026,93 грн та 370,26 грн судового збору. У зв`язку з невиконанням рішення суду Кредитна спілка «Антея» звернулась до Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції з виконавчим листом №2/487/2155/14. На виконання вказаного виконавчого листа Заводським відділом ДВС Миколаївського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №47943577. Здійснюючи примусове виконання у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек номер запису про обтяження 12283484 від 30.11.2015 року. 08.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року). У зв`язку з тим, що виконавче провадження №47943577 завершене, а звернення стягнення на майно заявника не скасовано, 13.05.2021 року адвокатом Свергуновим О.Ю. був скерований адвокатський запит до Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві з метою з`ясування підстав звернення стягнення на майно ОСОБА_1 та можливості його скасування. Проте, листом головного державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Кирильченко Д. їй було відмовлено у скасуванні заборони звернення стягнення на її майно. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даною скаргою.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, від її представника адвоката Свергунова О.Ю. до суду надійшла заява про розгляд скарги за його відсутності, обставини викладені в скарзі підтримував, наполягав на її задоволенні.

Представник Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Представник КС "Антея" до судового засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка осіб не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги та надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (стаття 3 Закону).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.12.2004 року по справі №487/5624/14-ц, провадження №2/487/2155/14 з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Антея» стягнуто заборгованість за кредитним договором №013/КФ-12/119 від 25.10.2012 року в розмірі 37026,93 грн, а також судові витрати в сумі 370,26 грн. На виконання рішення суду Заводським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист №2/487/2155/14.

У зв`язку з невиконанням боржником судового рішення, Кредитна спідка «Антея» звернулась до Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції з вищевказаним виконавчим листом.

Заводським відділом ДВС Миколаївського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №47943577 з примусового виконання виконавчого листа №2/487/2155/14.

В ході здійснення вказаного виконавчого провадження державним виконавцем Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції Чертковим О.О. 25.11.2015 року було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, та внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек номер запису про обтяження 12283484 від 30.11.2015 року, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №255981185 від 11.05.2021 року.

08.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) та направлено виконавчий документ до Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції для подальшого виконання.

Відповідно до інформації, отриманої з Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.09.2021 №74744, за даними автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 19.08.2021 у відділі на виконанні не перебувало та не перебуває виконавче провадження №47943577.

У зв`язку з тим, що виконавче провадження №47943577 закінчено, а звернення стягнення на майно ОСОБА_1 не скасовано, 13.05.2021 року адвокатом Свергуновим О.Ю. був скерований адвокатський запит до Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою з`ясування підстав звернення стягнення на майно ОСОБА_1 та можливості його скасування.

Проте, листом головного державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Кирильченка Д. від 20.05.2021 року №34205/1 ОСОБА_1 було відмовлено у скасуванні арешту з майна боржника, оскільки зняття арешту з майна не є наслідком закінчення виконавчого провадження з підстав, встановлених п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», та підстави для зняття вказаного арешту відсутні.

З вказаного листа також встановлено, що надати більш вичерпну інформацію та вирішити питання щодо зняття арештів з майна боржника не виявляється можливим, оскільки виконавче провадження знищено згідно з пунктом 1-2 Розділу ІІ «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року №1829/5, у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року (надалі - Закон № 606-XIV). Відповідно до частин 1-3 статті 57 Закону №606-ХІV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону №606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону №606-ХІV. За її змістом, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1302/29432, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

На час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10. ч. 1 ст. 49 Закону України №606-ХІV у державного виконавця не було підстав для скасування арешту відповідно до змісту ст. 50 зазначеного закону.

Проте, зі змісту наведеного вбачається дійсна мета застосування процедури арешту майна боржника для забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту, накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем, має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження. Відтак, наведені обставини свідчать про відсутність правових підстав для зберіганя накладеного державним виконавцем арешту на майно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю виконавчого провадження. Існування арешту майна ОСОБА_1 за відсутності виконавчого провадження, в якому б ОСОБА_1 , була боржником, порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження, в рамках якого його було застосовано, завершено.

На підставі викладеного, враховуючи те, що державним виконавцем не доведено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на нерухоме майно заявника, на даний час, попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо неї, а наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про цей арешт перешкоджає їй вільно розпоряджатись належним їй майном, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині зобов`язання уповноваженої особи Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт з майна боржника ОСОБА_1 та заборони на його відчуження, накладеного постановою від 25.11.2015 року у виконавчому провадженні №47943577.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирильченка Дмитра щодо не зняття арешту майна боржника ОСОБА_1 та заборони на його відчуженн,я накладеного постановою від 25.11.2015 року у виконавчому провадженні №47943577, суд приходить до наступного.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року передбачено порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем. Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, враховуючи, що у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, встановлених п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця був відсутній обов`язок знімати такий арешт самостійно, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирильченка Дмитра.

За такого, скарга ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирильченка Дмитра підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирильченка Дмитра щодо не зняття арешту з майна боржника задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт з майна боржника ОСОБА_1 та заборону на його відчуження, накладений в рамках виконавчого провадження №47943577, постановою від 25.11.2015 року (номер обтяження №12283484).

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.10.2021 року.

Суддя Т.А. Карташева