Справа № 288/1447/21
Провадження № 2-з/288/20/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудника М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня Житомирської області заяву представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до приватного сільськогосподарського підприємства «Сокільча», третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області Чистяков Андрій Олександрович про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Від представника позивача в підготовчому судовому засіданні надійшла заява про забезпечення позову в якій вона вказує, що позивач позбавлена можливості в повній мірі користуватися та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою, зокрема самостійно обробляти її та вирощувати на ній сільськогосподарські культури, оскільки Відповідач з весни 2015 року протиправно, без законних на те підстав користується земельною ділянкою.

Підставою для розпорядження земельною ділянкою є укладений з позивачем договір оренди землі № 295 від 27 квітня 2015 року, проте вказаний договір позивач не підписувала, повноважень на його укладання та підписання нікому не надавала, в зв`язку з чим звернулась до суду, разом з тим, відповідач продовжує дії щодо подальшого використання земельної ділянки.

На підставі вищевикладеного, просить заборонити приватному сільськогосподарському підприємству «Сокільча» самостійно або з використанням допомоги інших осіб вчиняти будь-які дії з ґрунтообробки, посіву та збирання врожаю сільськогосподарських культур на земельній ділянці загальною площею 3.2484 га, кадастровий номер :04:000:0234, цільове призначення земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сокільчанської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області до набрання рішення у цій справі законної сили.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримала заяву про забезпечення позову, просила її задовольнити.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Третя особа в підготовче судове засідання не з`явився, про дата, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлений.

Суд, вислухавши представників сторін, розглянувши заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 153 ЦПК України визначено, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, що означає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь які дії, позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Представник позивача, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову на обґрунтування застосування даних заходів зазначає, що в зв`язку з діями відповідача, позивач позбавлена можливості самостійно розпоряджатися належною їй земельною ділянкою та існує очевидна небезпека заподіяння їй шкоди, так як відповідачем можуть бути вчинені дії по обробітку земельної ділянки, що призведе до істотного ускладнення виконання судового рішення в даній справі, оскільки для відновлення порушених прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Наведені представником позивача при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову доводи не підтверджено доказами, які вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування даного виду забезпечення позову. Вказані представником позивача обставини в заяві про неможливість в майбутньому відновлення прав позивача належним чином не обґрунтовано.

Крім того, суд зазначає, що з огляду на спірні правовідносини та заявлені в заяві вимоги, їх застосування обмежить можливість реалізації для сторін права користування та розпорядження зазначеним майном, а також перешкоджатиме господарській діяльності та враховуючи цільове призначення земельних ділянок може призвести до незворотних наслідків.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 151-153, 197 - 200, 258-261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник