ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

14 липня 2021 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/2644/21

Номер провадження: 22-ц/819/1408/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Приходько Л.А., Семиженка Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства "Універсал Банк" на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 травня 2021 року, ухваленого у складі судді Булах Є.М., у цивільній справі за позовом акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У лютому 2021 року АТ "Універсал Банк" звернулося до суду з позовом, в обґрунтування якого посилалися на те, що в жовтні 2017 року Банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

22.03.2019 року відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 22.03.2019 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач також підтвердила що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку зазначених документів, які складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 17 500 грн, з можливістю його коригування, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, ОСОБА_1 , в свою чергу, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 03.12.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 21 032, 39 грн (тіло кредиту). Посилаючись на наведене, просили стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 травня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданий банком розрахунок заборгованості не підтверджує наявності кредитної заборгованості оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». За наявними в матеріалах справи документами неможливо встановити та перевірити визначену позивачем суму заборгованості, як і неможливо перевірити сам факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Не погоджуючись з рішенням суду АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства. Посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про невідповідність наданих позивачем доказів. Укладаючи договір, сторони у визначеній законом формі погодили всі істотні умови договору. Укладення договору в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію» і відсутність підпису боржника на паперовому екземплярі договору не свідчить про неукладеність договору про споживчий кредит. Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Встановлені судом обставини справи

Між позивачем та відповідачем 22.03.2019 року було укладений договір шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг.

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач також підтвердила що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку зазначених документів, які складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичних осіб з додатками.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за договором №б/н від 22.03.2019 року, укладеним між Універсал Банк та ОСОБА_1 станом на 03.12.2020 року становить 21 032, 39 грн, з яких: 21 032, 39 грн - загальний залишок заборгованості з наданим кредитом (тіло кредиту); 0, 00 грн загальний залишок заборгованості за відсотками; 0, 00 грн - заборгованість за пенею та комісією; 0, 00 грн заборгованість по судовим штрафам.

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Уст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до банківської виписки по рахунку № НОМЕР_1 , що згідно Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.04.2012р. № 578/5 має статус первинного документу і наданий позивачем як письмовий доказ на підтвердження заявлених позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню із позичальника вбачається, що позичальник ОСОБА_1 використовувала кредитні кошти у межах ліміту та погашала наявну у неї заборгованість. (а.с.63)

Зокрема, з вказаної виписки вбачається, що у період з 22.03.2019 року по 03.12.2020 року позичальником ОСОБА_1 були використані кредитні кошти у наступних розмірах: 15.77.2019 року 10400 грн; 04.11.2019 року 2080 грн; 19.11.2019 року 6032 грн; 24.01.2020 року 312 грн; 25.01.2020 року 624 грн, 30.01.2020 року 312 грн; 27.02.2020 року 260 грн; 03.03.20210 року 790 грн; 09.04.2020 року 9984 грн. Всього використано кредитних коштів на суму 30 794 грн.

Крім того, у наданій виписці також відображена інформація щодо погашення ОСОБА_1 заборгованості за наданими кредитними коштами, а саме: 20.08.2019 року 1210 грн; 01.09.2019 року 500 грн; 23.10.2019 року 500 грн; 30.11.2019 року 500 грн; 04.01.2020 року 2000 грн; 23.01.2020 року 582 грн; 26.01.2020 року 600 грн; 01.03.2020 року 2000 грн; 28.03.2020 року 1000 грн; 09.04.2020 року 950 грн; 09.04.2020 року 8500 грн. Всього повернуто кредитних коштів в сумі 18 342 грн.

Таким чином, залишок за тілом кредиту станом, який станом на 03.12.2020 року не повернутий відповідачкою, становить 12 452 грн.

Разом з тим, як вбачається з прохальної частини позову та наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 станом на 03.12.2020 року становить 21 032, 39 грн.

Вказана сума заборгованості сформована внаслідок «списання відсотків» на прострочену заборгованість на загальну суму 8580,39 грн.

Проте, колегія суддів вважає необґрунтованою вказану позицію АТ «Універсал Банк», оскільки, як було зазначено вище, згідно банківської виписки по рахунку відповідача за період з 22.03.2019 року по 03.12.2020 року сума фактично використаних та неповернутих кредитних коштів становить 12 452 грн, а не 21 032, 39 грн, як це зазначає позивач.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «Універсал Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в сумі 12 452 грн. При цьому, підстави для додаткового стягнення з відповідачки коштів в сумі 8580,39 грн («списання відсотків») відсутні.

Суд першої інстанції наведені фактичні обставини не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в частині фактично використаних, проте не повернутих у добровільному порядку кредитних коштів.

Визначаючись з розміром суми заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача, апеляційний суд враховує наступне.

Як вбачається з наданих позивачем до суду першої та апеляційної інстанції розрахунку заборгованості та банківської виписки по рахунку (а.с.5,63), позивачем АТ «Універсал Банк» нараховувалися відповідачці відсотки за користування кредитом та штрафи, для погашення яких здійснювалося кредитування у розмірі сум таких відсотків (штрафів) та їх автоматичне погашення, зокрема: 01.09.2019 року 511,15 грн; 01.10.2019 року 290,93 грн; 01.11.2019 року 305,45 грн; 01.12.2019 року 428,73 грн; 01.01.2020 року 1130,88 грн, 50 грн; 01.02.2020 року 603,74 грн; 01.03.2020 року 1047, 42 грн, 50 грн; 01.04.2020 року 561,18 грн; 01.05.2020 року 544,22 грн; 01.06.2020 року 584,66 грн; 01.07.2020 року 584,10 грн; 01.08.2020 року 622,79 грн; 01.09.2020 року 642,94 грн; 01.10.2020 року 622,20 грн. Всього у розмірі 8580,39 грн.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - Акціонерне товариство «Універсал Банк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1,2ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно до ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 22.03.2019 року процентна ставка за кредитом не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.03.2019 року, посилався на Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» (розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифами визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» та Тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством «Універсал Банк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що за умови відсутності узгодження між сторонами ціни договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів), нарахування ОСОБА_1 відсотків та штрафів за порушення строків платежів по кредитному договору здійснено позивачем протиправно, а тому визначена судом сума неповернутої позичальником частини кредитних коштів у розмірі 21032,39 грн підлягає зменшенню на 8580,39 грн.

Таким чином, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь АТ «Універсал Банк» становить 12452 грн.

Суд першої інстанції наведені фактичні обставини не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 12452 грн.

Отже, оскаржуване судове рішення необхідно скасувати з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення, яким позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь банку заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12452 грн. В іншій частині позовних вимог АТ «Універсал Банк» слід відмовити.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України у випадку скасування або зміни судового рішення постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. (ч. 13 ст. 141 ЦПК України)

На підставі викладеного, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог (59%), сплачені АТ «Універсал Банк» в судах першої (2270 грн) та апеляційної інстанцій (3405 грн) суми судового збору підлягають частковому стягненню з відповідача, а саме 3348,25 грн (59% від 5675 грн).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Універсал Банк" задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 травня 2021 року скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.03.2019 року у розмірі 12452 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 3348,25 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді Л.А. Приходько

Г.В. Семиженко