Провадження № 22-ц/801/2031/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 рокуСправа № 127/10028/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С.К., Рибчинського В.П.,

з участю секретаря судового засідання: Очеретної М.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Гуменюка К.П., в залі суду,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про визнання рішення і дій по зняттю з реєстрації місця проживання недійсним.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 та зареєстрована в ній з дня свого народження.

Позивачем зазначено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26 березня 2021 року третій особі без самостійних вимог ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 , при цьому у родинних стосунках із новим власником квартири, позивач не перебуває.

26 березня 2021 року відповідачем на підставі заяви нового власника квартири ОСОБА_2 , позивача було знято реєстраційного обліку у даній квартирі, що було зроблено без відома останньої та в порушення вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», тому звернувшись в суд з даним позовом ОСОБА_1 просила визнати рішення і дії відповідача по зняттю її з реєстрації місця проживання незаконними.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2021 року замінено відповідача Виконавчий комітет Вінницької міської ради на Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 26 березня 2021 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції свій висновок обґрунтував тим, що зняття особи з реєстрації місця проживання врегульовано нормами чинного законодавства та здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи, яка бажає знятись з місця реєстрації, а також судових рішень щодо позбавлення її права власності або користування житловим приміщенням або виселення, при цьому відповідачем порушено законодавство, що регулює порядок зняття особи з реєстраційного обліку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради, з посиланням на неповноту та невірне з`ясування обставин справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради є виконавчим органом міської ради, який реалізує функції з забезпечення виконання повноважень у сфері організації надання адміністративних послуг, зокрема щодо реєстрації місця проживання/перебування особи у встановленому порядку та ведення Реєстру Вінницької міської територіальної громади відповідно до закону, а тому адміністратор Центру в межах повноважень, на основі поданих новим власником квартири документів, посилаючись на статтю 7 Закону України «Про свободу пересування вільний вибір місця проживання в Україні» та пункт 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року, вчинив відповідні реєстраційні дії щодо зняття з реєстрації місця проживання.

В апеляційній скарзі зазначено, що договір купівлі-продажу квартири сам по собі є документом про відчуження житла, як то визначено законом, відтак у органу реєстрації були відсутні підстави щодо відмови у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ..

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що предметом спору є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про зняття з реєстрації місця проживання особи органом реєстрації, що саме по собі є управлінським рішенням, а тому спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Впродовж встановленого апеляційним судом строку, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому остання зазначає, що у зв`язку із прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення про зняття її з реєстраційного обліку порушується її цивільне право, що полягає у позбавленні права користування житловим приміщенням. У вказаному відзиві позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представники Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній обставини, а також апеляційну скаргу підтримали ОСОБА_2 та її представник.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно виданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради довідки про реєстрацію місця проживання від 03 вересня 2020 року №40481, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 20 квітня 1992 року (а.с. 7).

Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В., від 26 березня 2021 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 24, 33).

Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 березня 2021 року (а.с. 24, 34-35) та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 квітня 2021 року (а.с. 4-6) вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 ..

Згідно відповіді Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13 квітня 2021 року, місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 знято з реєстрації з 26 березня 2021 року за заявою нового власника житлового приміщення у порядку, визначеному Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (а.с. 11).

Правовідносини, що виникли між сторонами, пов`язані із зняттям особи з реєстрації місця проживання і регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правилами реєстрації місця проживання затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року .

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації визначають також Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року.

Пунктом 26 Правил передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для перебування бездомної особи на обліку/для отримання бездомною особою соціальних послуг у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування особи можуть бути оскаржені в установленому законом порядку.

Судом встановлено, що підставою для прийняття відповідачем рішення про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання була заява ОСОБА_2 від 26 березня 2021 року, у якій зазначено про те, що вона, як власник квартири, просить зняти з реєстраційного обліку місця проживання колишніх мешканців квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , в зв`язку з відчуженням квартири на її ім`я (а.с. 30).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перехід права власності на квартиру від однієї особи до іншої не може бути єдиною та достатньою підставою для підтвердження припинення права позивача на користування житлом, а надані новим власником квартири документи, зокрема договір купівлі-продажу, свідчить лише про перехід права власності від однієї особи до іншої, та не містить положень про втрату права особи на користування спірним приміщенням, а відтак не є доказом припинення підстав на користування ним.

У постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року № 21-1438а15 та від 01 березня 2016 року № 21-5446а15 (825/1335/13-а), постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №820/6316/15, від 22 березня 2018 року у справі №815/2309/17 зазначено, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Крім того, колегія суддів вважає, що відповідач знявши позивача з місця реєстрації, невірно трактував пункт 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, оскільки зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації, яка подається особисто, або її уповноваженим представником.

До вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 лютого 2021 року (справа № 755/14304/19), зазначивши, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду. Зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації. Заява подається особисто, або її уповноваженим представником. Зазначене підтверджується і самим текстом заяви про зняття з реєстрації місця проживання.

Аналогічні положення містяться у правових позиціях, висловлених Верховним Судом у постановах від 15 липня 2021 року (справа № 757/36194/19) та від 02 червня 2021 року (справа № 615/1011/19), де зазначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням (стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»).

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір купівлі-продажу квартири сам по собі є документом про відчуження житла і у зв`язку з його укладенням припинилось право користування не тільки самого колишнього власника, а й усіх членів його сім`ї, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки договір не є документом, який свідчить про припинення підстав на право користування таким житлом в розумінні статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Крім того, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що чинне законодавство не забороняє новому власнику звернутися до відповідного органу реєстрації з заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи з наданням відповідних документів, які свідчать про припинення підстав на право користування такою особою житловим приміщенням чи відчуження житла, є необґрунтованими та спростовуються змістом наведених норм законодавства, що регулює порядок зняття осіб з реєстраційного обліку.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позивачем порушення її особистих майнових та немайнових прав, свобод та інтересів у зв`язку із прийняттям рішення про зняття з реєстрації місця проживання, є безпідставними та не приймаються до уваги, оскільки спростовуються обставинами справи, зокрема щодо порушення прав позивача на житло, і відповідно з цих підстав не заслуговують на увагу доводи скаржника про те, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Аргументи апеляційної скарги, в їх сукупності, не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, доводи скаржника не дають правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, -

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський