КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/5002/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/3707/20

21 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Рубан С.М.

- Заришняк Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Миколаєць І.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про відшкодування майнової шкоди, завданої затопленням квартири.

Позов мотивований тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . В ніч з 23 на 24 грудня 2019 року в результаті аварійного прориву трубопроводу системи опалення в перекритті між належною позивачу квартирою та вище розташованою квартирою №105 відбулося залиття належної позивачу квартири, у зв`язку з чимстан квартири істотно погіршився: по стелі і стінах з`явились вологі сліди і плями, пошкоджено натяжну стелю, водоемульсійне пофарбування, шпалери та майно, що знаходилось в квартирі. При цьому в 2018-2019рр. позивач після придбання квартири власними силами робила в ній ремонт, який на сьогодні фактично знищений.

Вказувала на те, що вонаодразу звернулась до Житлово-експлуатаційної дільниці №3, що обслуговує будинок. Квартира була оглянута комісією у складі працівників ЖЕД №3 і по результатам обстеження був складений акт про залиття від 24.12.2019 року.

Згідно звіту ТОВ «Гарант-Експертиза» про оцінку вартості майнової шкоди завданої позивачу було встановлено, що розмір завданого позивачу в результаті залиття її квартири матеріального збитку становить 35 631,00 грн.

Крім збитків, спричинених безпосередньо в результаті залиття квартири, позивач понесла також вимушені витрати, пов`язані з оцінкою вартості завданої їй шкоди у розмірі 3 000 грн.

Посилаючи на вищезазначене, позивач просила суд стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на її користь збитки, завдані залиттям квартири в розмірі 38 631,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири задоволено.

Стягнуто з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 38 631,00 грн., судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначало, що судом не встановлено, які саме дії чи бездіяльність призвели до заподіяння шкоди, не прослідкований причинно-наслідковий зв`язок між діями та шкодою, та не оцінено докази та аргументи, що вказують на відсутність вини відповідача.

Вказувало на те, що судом не застосовано положення ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які регламентують питання проведення заміни мереж опалення.

Вважало, що звіт про оцінку вартості майнової шкодине є належним та допустимим доказом в розумінні ст..ст. 77-80 ЦПК України, а відтак позивачем не доведено розмір завданої майнової шкоди.

15 лютого 2021 року та 05 липня 2021 року судом направлено до Святошинського районного суду міста Києва запит про витребування справи.

15 липня 2021 року цивільна справа надійшла до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 . Право власності позивача на вказане житло було набуто на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.11.2017року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. за реєстровим №930.

Відповідно до акту від 24.12.2019 року, підписаного комісією у складі працівників ЖЕД №3 встановлено , що по стелі і стінах з`явились вологі сліди і плями, пошкоджено натяжну стелю, водоемульсійне пофарбування, шпалери та майно, що знаходилось в квартирі.

Відповідно до звіту, зробленого ТОВ «Гарант-Експертиза» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №314/19 від 18.04.2019 року, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №7271 від 12.12.2009 року, свідоцтво про реєстрацію оцінювача у Державному реєстрі оцінювачів №8076 від 02.02.2010 року), про оцінку вартості майнової шкоди завданої позивачу від 21.01.2020 року було встановлено, що розмір завданого позивачу в результаті залиття її квартири матеріального збитку становить 35 631,00 грн.

Між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» був укладений договір № 5359 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій від 19.07.2018 року.

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» створене на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва", яке набрало чинності з 01.01.2015 року.

На момент залиття квартири АДРЕСА_1 обов`язок з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій покладено на відповідача Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем завданої їй майнової шкоди у заявленому розмірі.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б)протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року №76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Технічне обслуговування житлових будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків (абзаци третій, четвертий пункту 2 цих Правил).

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибуткової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року №20-8-18 факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено зокрема: характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Наданий позивачем акт комісії засвідчує факт певної події, наведені в ньому дані відповідачем спростовані не були.

Так, відповідно до акту від 24.12.2019 року, підписаного комісією у складі працівників ЖЕД №3 встановлено:

- у житлові кімнаті (10,3 кв.м.) вологі сліди на стелі та стінах. Стеля натяжна, стіни декоративна платка, водоемульсіонне пофарувані шпалери;

- у житловій кімнаті (17,2 кв.м.) вологі сліди залиття на стелі та стінах. Стіни шпалери;

- на кухні (6 кв.м.) вологі сліди залиття на стелі на стінах. Стіни шпалери, декоративна плитка.

В квартирі № 99 проведено перепланування та нещодавно проводились ремонтні роботи капітального характеру.

Причиною залиття, став аварійний порив трубопроводу системи опалення в перекритті між квартирами № 105 та № 99 . Аварійний порив стався в зв`язку з тривалим терміном експлуатації трубопроводів.

Таким чином, у акті зафіксовано факт залиття квартири позивача, вказано причини залиття, надано характеристику завданих пошкоджень, а тому він є належним та достатнім доказом того, що з вини відповідача позивачу, як власниці квартири, заподіяно матеріальну шкоду, внаслідок залиття квартири.

Відповідно до звіту, зробленого ТОВ «Гарант-Експертиза» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №314/19 від 18.04.2019 року, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №7271 від 12.12.2009 року, свідоцтво про реєстрацію оцінювача у Державному реєстрі оцінювачів №8076 від 02.02.2010 року), про оцінку вартості майнової шкоди завданої позивачу від 21.01.2020 року було встановлено, що розмір завданого позивачу в результаті залиття її квартири матеріального збитку становить 35 631,00 грн.

За проведення незалежної оцінки позивачем сплачено 3000 грн., що підтверджується копією квитанції.

Встановивши, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, врахувавши акт про залиття квартири та звіт про оцінку вартості майнової шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 35 631,00 грн. та витрат на проведення оцінки вартості шкоди у розмірі 3 000 грн.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявив та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, позивачем доведено факт залиття квартири та розмір шкоди, а відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача та розмір завданої шкоди.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: