Провадження №2/932/2047/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Цитульський В.І., при секретарі Мудраченко Д.О., за участю представника позивача Кропова А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Кропов А.В. та в якій позивач просив суд зняти арешт з майна належного на праві власності ОСОБА_1 накладений на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП №41626090 від 20.01.2014 та постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП №43918154 від 04.07.2014.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що вищезазначені виконавчі провадження, які були відкриті на виконання вимог УПФ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська закриті, у зв`язку з чим існування обмежувальних заходів вжитих задля виконання вказаних вимог є таким, що порушує його права на вільне володіння належним йому майном. З огляду на вказане та враховуючи те, що виконавчі провадження знищено і відповідь надану Шевченківським ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від01.08.2019 за вих.№18269/7, вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача до суду не з`явився, про причини не явки не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

З огляду на те, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, його право власності на нерухомість на яку накладено арешт ніким не оспорюється, вірним способом захисту його прав є оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідний висновок у справі з аналогічними обставинами міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 прийнятій у справі №712/12136/18.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 255 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст ухвали складено, підписано та проголошено 03.09.2021.

Суддя В.І.Цитульський