Справа № 755/8340/20
Провадження № 2/487/713/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

14.07.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Щербатюк М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,-

ВСТАНОВИВ:

22.10.2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва за підсудністю з Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 21689,29 грн.; суму, на яку підлягає борг з урахуванням індексу інфляції 831,56 грн.; три відсотки річних в сумі 2140,53 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач є власником трикімнатної квартири по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу. В опалювальних сезонах 2019-2020 позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаного домоволодіння, на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води від 17.04.2015р., укладеного між сторонами, особистий рахунок № НОМЕР_1 . Позивач надав теплову енергію за період з 01.10.2016 по 01.05.2020 на суму 21689,29 грн. Крім того, за період з 01.11.2016 по 01.05.2020 відповідачу нараховано: суму, на яку підлягає збільшенню борг за урахуванням індексу інфляції 831,56 грн.; три відсотки річних 2140,53 грн. Позивачем на адресу відповідача надсилалось попередження про необхідність сплати боргу №172-ф7 від 27.02.2020 року, яке залишилось без задоволення та відповіді. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивачу завдано матеріальних збитків. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив на позов до суду не надала, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року №1198, споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається.

Положеннями ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.

Приписами статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України.

Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 20 червня 2012 року по справі № 6-68цс12, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Помазян Я.В. та зареєстрованого в реєстрі за №319, ОСОБА_1 є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_2 .

ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» відповідно до мети та предмету діяльності є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва.

Так, 17.04.2015 року між сторонами було укладено договір №275007 про надання послуг з централізованого опалення а послуг з централізованого постачання гарячої води, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати своєчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води споживачу власнику (наймачу, орендарю) житлового приміщення (квартири) та іншим особам, які фактично мешкають у житловому приміщенні (квартирі), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

На ім`я боржника, відповідального квартиронаймача було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для розрахунків за надані послуги теплопостачання та видано розрахунковий документ (розрахункову книжку), по якій боржник повинен виконувати оплату.

В опалювальних сезонах 2019-2020 позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону.

Фактичним доказом постачання теплової енергії на об`єкт споживача є наряд на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону, який видається виконавцями послуг, як зазначено в рішенні виконавчого комітету Миколаївської міської ради.

З метою забезпечення теплом об`єктів житла та інших об`єктів на початку опалювального сезону 2017-2019 після зниження середньодобової температури зовнішнього повітря до +8 градусів С і нижче, на виконання рішення Виконавчого комітету ММР №270Р віл 17.10.2016 року, №830 від 11.10.2017 року, №1053 від 05.11.2018 року (наряди від 24.10.2016 року, 25.10.2017 року, 08.11.2018 року, 03.11.2019 року) було розпочато опалювальний сезон та підписано наряди, що свідчать про підключення до системи опалення.

Нарахування відповідачу сум оплати за спожиту теплову енергію здійснювалося за тарифами, зазначеними у постановах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Позивач надав теплову енергію за період з 01.10.2016 року по 01.05.2020 року на суму 21689,29 грн, за яку відповідач не сплатила, чим не виконала свої зобов`язання за договором.

27.02.2020 року позивачем на адресу боржника було надіслано попередження №172-ф7 про необхідність сплати боргу за спожиту теплову енергію (в порядку досудового врегулювання спору).

Проте, відповідач вказане попередження проігнорувала, наявну заборгованість на користь позивача не сплатила.

Окрім того, за період з 01.11.2016 по 01.05.2020 року, на підставі ст. 625 ЦК України, відповідачу було нараховано суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції в сумі 831,56 грн., а також три відсотки річних в сумі 2140,53 грн.

За такого, оскільки відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії в зв`язку із укладенням із нею договору про надання послуг, відповідно вона є боржником у зобов`язальних правовідносинах.

Враховуючи, що позивачем доведено заявлений у позові розмір заборгованості, який утворився через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати спожитих послуг, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1909,90 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 265, 268, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на р/р НОМЕР_2 в МОУ ПАТ «Державний Ощадний Банк України», МФО 326461) борг за спожиту теплову енергію в розмірі 21689,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на р/р НОМЕР_3 в ПАТ «АБ Укргазбанк», МФО 320478) суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 831,56 грн, три відсотки річних в сумі 2140,53 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1909,90 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», юридична адреса: 54020, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 18, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Т.А. Карташева