Справа № 301/2878/18
Провадження № 22-ц/4806/581/21
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

30 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Бисаги Т.Ю.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2021 року у складі судді Трагнюк В.Р., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів у відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

29 червня 2021 року (згідно штемпелю на конверті) ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2021 року та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

На обгрунтування пропуску строку ОСОБА_1 зазначала, що розгляд даної справи та оголошення рішення проводилось за її відсутності, копію рішення їй не було надіслано відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим, 18.05.2021 року нею було направлено заяву до Виноградівського районного суду про направлення копії рішення рекомендованим листом. Після отримання відповіді на заяву, апелянт звернулась до свого представника з проханням надіслати копію рішення у даній справі та знайти рішення суду у Єдиному реєстрі судових рішень, а тому вважає поважними причинами пропуску строку.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 08 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2021 року залишено без руху для усунення недоліків, а вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними.

Апелянту було надано строк на протязі десяти днів з дня отримання ухвали для подачі до Закарпатського апеляційного суду заяви, в якій вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, квитанціїї про сплату судового збору та копії апеляційної скарги.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, апелянт отримала копію ухвали від 08 липня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху 11 серпня 2021 року.

На виконання даної ухвали, до Закарпатського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , до якої долучено заяву про поновлення строку, в якій апелянт, крім зазначених раніше обставин, вказує інші обставини поважності причин пропуску строку.

У поданій заяві ОСОБА_1 зазначає наступне. З лютого 2021 року ОСОБА_1 працює адміністратором Центру надання адміністративних послуг Мукачівської міської ради, тому їздити в інше місце в робочий час не могла. З цієї підстави розгляд даної справи та оголошення рішення проводилось без її участі та без участі представника ОСОБА_3 . Апелянт зазначає, що тривалий час ні їй, ні представнику не було відомо про рішення суду і таке судом не надсилалось. Отримавши копію оскаржуваного рішення, адвокатом було надіслано на адресу апелянта копію рішення, однак повернулось ОСОБА_3 без вручення ОСОБА_1 . Також апелянт зазначає, що поки особисто нею не було прочитано рішення суду, не могла ствердно сказати чи буде його оскаржувати. Після того, як від представника апелянту стало відомо про прийняте рішення, два рази приїздила до суду першої інстанції та направляла заяву про отримання копії рішення. Однак, 25 травня 2021 року за вихідним номером 301/2878/18 отримала письмову відповідь на заяву, в якій зазначено, що 12 квітня 2021 року дана цивільна справа надіслана до Закарпатського апеляційного суду і тільки після повернення справи до суду першої інстанції запит буде виконано. Після отримання даного листа ОСОБА_1 попросила свого представника повторно надіслати їй копію рішення та знайти дане рішення у Єдиного державного реєстру судових рішень. З наведених підстав вважає поважними причинами пропуск строку на апеляційне оскарження.

Однак, наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, адже пропуск строку на апеляційне оскарження не є виправданим, виходячи з наступного.

Згідно ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2021 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення, повний текст рішення складено 01.03.2021 року. Таким чином, тридцятиденний строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного тексту рішення та починає спливати 31 березня 2021 року.

Так, на обґрунтування пропуску строку, ОСОБА_1 зазначає, що розгляд даної справи та оголошення рішення проводилось без її участі та без участі представника ОСОБА_3 .

Наведені доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема, з матеріалів справи слідує, що 18 лютого 2021 року під час оголошення вступної та резолютивної частини рішення в судовому засіданні була присутня представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , що підтверджується протоколом судового засідання від 18 лютого 2021 року, відтак представник апелянта знала про наявність оскаржуваного рішення з 18 лютого 2021 року, а тому апелянт мала можливість у встановлений законом строк, скористатись своїм правом на апеляційне оскарження.

Крім того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржуване рішення суду від 18 лютого 2021 року складено та надіслано 01 березня 2021 року, оприлюднено 03 березня 2021 року, який є загальнодоступний для всіх учасників справи.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 знаючи про наявність оскаржуваного рішення мали можливість також скористатись загальнодоступними відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень і своєчасно подати апеляційну скаргу.

Однак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала лише 29 червня 2021 року.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок учасників справи, добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасник справи розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ч. 4, ст. 13 ч. 3 ЦПК України).

Таким чином, учасники процесу, маючи беззаперечне право на апеляційний перегляд справи (ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України, ст. 2 ч. 3 п. 8, ст.ст. 17, 352 ЦПК України), реалізують це право на власний розсуд і зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, дотримуватися строків, порядку і процедури апеляційного оскарження судового рішення.

Так, поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року," «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

Наведені доводи апелянта не є об`єктивно непереборними обставинами чи істотною перешкодою для своєчасного вчинення процесуальних дій, а за своєю суттю є суб`єктивними обставинами та не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, як поважні підстави для поновлення строку апеляційного оскарження рішення.

Згідно ч. 4 ст. 357, п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на те, що наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку є неповажними, відтак слід застосувати положення п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України, відповідно до якого суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст.357, 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 лютого 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів у відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: