Постанова

Іменем України

05 жовтня 2021 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/10924/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва

в складі судді Белоконна І.В.

від 10 червня 2021 року

по справі №756/11963/20 Оболонського районного суду м. Києва

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останньої заборгованість у розмірі 67 661 грн 23 коп.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписавши Анкету-заяву №б/н від 29.03.2012, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг та відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання заяви.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено Банком до 49 000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі якого позичальник при укладенні цього Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку.

Також, вказував, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору в останньої утворилась заборгованість, яка станом на 15.06.2020 складає загальну суму 67 661,23 грн, з яких: 48 383,71 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 19 277,52 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідач позов не визнала та подала до суду відзив, в якому зазначила, що з огляду на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, вимоги банку в частині стягнення заборгованості за відсотками є безпідставними.

Крім того, додала, що враховуючи правову позицію висловленій у вищезазначеній постанові, всі сплачені нею кошти за відсотками слід враховувати на погашення тіла кредиту. Також подала свій розрахунок заборгованості, в якому вказала, що в неї відсутній борг перед банком, натомість наявна переплата.

АТ КБ «ПриватБанк» подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що укладений між сторонами кредитний договір є договором приєднання, при укладенні якого сторони керувалися положеннями ст. 634, 639 ЦК України. В анкеті-заяві від 29.03.2012 ОСОБА_1 висловила свою згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також що Умови та Тарифи надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

Вказав, що до позовної заяви долучено виписку по рахунку, що є первинним бухгалтерським документом та з якої вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку.

Вважав, що відповідач користуючись кредитними коштами, часткового погашаючи заборгованість, добре розумів умови договору, а тому є безпідставними твердження відповідача щодо незнання тарифів.

Крім того, зауважив, що оскільки Банком не заявлялися вимоги про стягнення неустойки, заперечення відповідача в цій частині є безпідставними.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 67 661,23 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості, оскільки долучені позивачем до позовної зави Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, що також спростовує доводи Банку про те, що ОСОБА_1 була ознайомлена з даними умовами.

Судом не дотримано норм матеріального права, якими врегульовано правовідносини, що виникли між сторонами, та не взято до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у подібних правовідносинах, а саме у справі №342/180/17 від 03.07.2019.

Судом не взято до уваги, що оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не містять її підпису, то відсотки не можуть нараховуватися Банком, а для визначення розміру заборгованості, повинні враховуватися лише фактично отримані та повернуті кошти.

Також вказала, що судом не надано оцінку розрахункам заборгованості, наданих відповідачем, в якому вказувала, що виходячи з розрахунку у неї відсутній борг перед банком.

За вказаних обставин просила скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.06.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.06.2021 без змін.

В обґрунтування відзиву зазначив, що доводи апеляційної скарги що ненадання позивачем доказів заборгованості є безпідставними, оскільки разом з позовом до суду подано розрахунки заборгованості станом на 31.05.2015 та 30.09.2019 та виписку, що має статус первинного доументу.

Крім того вказав, що розрахунок заборгованості проведено банком з урахуванням овердрафту, який окремо доданий до тіла кредиту, та який погоджего сторонами шляхом підписання відповідачем анкети-заяви «б/н від 29.03.2012.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильним, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання банківських послуг, 29 березня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву №б/н від 29.03.2012 (а.с. 37)

При підписанні вказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 погодилася з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Тобто, наданий позивачем доказ - підписана відповідачем Анкета-заява, яка підтверджує факт, що відповідач виявила бажання стати клієнтом банку та отримувати банківські послуги.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що згідно підписаної відповідачем анкети-заяви від 29.03.2012 останній встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 49 000,00 грн. Внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором в останньої виникла заборгованість, яка станом на 15.06.2020 складає загальну суму67 661,23 грн, з яких: 48 383,71 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 19 277,52 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

З наведеного слідує, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то на нього покладено обов'язок надати докази на підтвердження видачі кредиту та його розміру, а також докази, коли виникла заборгованість за Договором та який пільговий період, по закінченню якого розпочато нарахування неустойки на заборгованість.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України).

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви долучено копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку №б/н від 29.03.2012; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD»; витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі - Умови) (а.с. 37,38, 39-62); три розрахунки за договором №б/н від 29.03.2012 станом на 31.05.2015 (період з 17.05.2013 по 31.05.2015), станом на 30.09.2019 (період з 01.06.2015 по 30.09.2019) та станом на 15.06.2020 (період з 01.09.2019 по 15.06.2020) (а.с. 10-24).

Однак, надані позивачем копія Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD»; витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не доводять факту заборгованості за тілом кредиту у розмірі 48 383,71 грн, як зазначає позивач у позовній заяві, як і не доводять факту, коли виникла заборгованість за кредитом та який позичальнику було встановлено пільговий період для сплати заборгованості.

Позивач вважав, що надана суду виписка по рахунку в сукупності з іншими доказами є належним підтвердженням позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви долучено вищевказану виписку по рахунку ОСОБА_1 , а саме за період з 17.05.2013 по 01.05.2020. З даної виписки вбачається рух коштів, в тому числі користування відповідачем кредитними коштами.

Також, з даної виписки вбачається, що ОСОБА_1 отримано кредитні кошти, зокрема, шляхом видачі готівки та оплати товарів і послу на загальну суму 133 708,39 грн.

Поряд з цим, у виписці містяться відомості про те, що на погашення кредиту ОСОБА_1 внесено кошти у розмірі 172 212,14 грн.

З наведеного слідує, що сума внесена на погашення кредиту перевищує суму отриманого кредиту, що свідчить про відсутність заборгованості за тілом кредиту.

До того ж, виписка по рахунках не засвідчена належним чином, оскільки не містить ім`я та підпису уповноваженої особи АТ КБ «ПриватБанк», а також печатки Банку.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимого про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Оскільки вимоги про стягнення відсотків є похідними вимогами які залежать від наявності заборгованості за тілом кредиту і апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність існування заборгованості за тілом кредиту, то і відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення відсотків.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення цих позовних вимог, оскільки позивачем на підтвердження позовних вимог в цій частині надано докази, що сторони погодили в кредитному договорі умови про розмір відсотків.

Крім того, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про погодження між сторонами розміру відсотків за користування кредитними коштами.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку.

Водночас, в даній анкеті-заяві відсутні відомості щодо істотних умов кредитного договору, а саме, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків, у разі неналежного виконання умов кредитного договору.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, не надав до позовної заяви належних та допустимих доказів погодження між сторонами істотних умов кредитного договору, а саме щодо розміру відсотків.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Долучений до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» також не доводить факту погодження розміру відсотків, оскільки наданий позивачем Витяг не містить підпису відповідача (а.с. 19). Даний Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не доводить, який тариф було погоджено між Банком та відповідачем щодо розміру відсотків, пені та штрафів, а містить лише загальні відомості, що картка «Універсальна» є різних видів, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CОNTRACT», «Універсальна GOLD».

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в анкеті-заяві від 29.03.2012, яка підписана ОСОБА_1, відсутні істотні умови договору щодо встановлення розміру відсотків.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводи апеляційної скарги, що судом безпідставно не взято до уваги правовий висновок, висловлений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Ураховуючи викладене, та зважаючи на те, що умовами Анкети-заяви від 29.03.2012, яка підписана ОСОБА_1, не передбачено обов`язку останньої щодо сплати відсотків, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині.

Також колегія суддів вважає правомірними доводи апеляційної скарги про те, що за обставин відсутності обов`язку ОСОБА_1 зі сплати відсотків за кредитом всі внесені нею кошти повинні зараховуватися в рахунок погашення тіла кредиту, і за таких обставин з розрахунків заборгованості вбачається відсутність заборгованості за тілом кредиту.

Крім того, розрахунки заборгованості не засвідчені належним чином, оскільки не містять ім`я та підпису уповноваженої особи АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також печатки Банку.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо наявності підстав для стягнення відсотків на підставі ст. 1049 ЦК України, оскільки вимог про стягнення відсотків за законом позивач не заявляв, належних доказів, а саме розрахунку відсотків за законом, не надавав. Такі доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційний суд визнав обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, апеляційна скарга підлягає задоволенню із скасуванням рішення суду першої інстанції.

У зв`язку з тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи при вирішенні позовних вимог про стягнення заборгованості, задовольняючи позов неповно дослідив обставини справи, то у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підстави для скасування рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення тіла кредиту, відсотків та пені, то за приписами ч. 13. ст. 141 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме щодо стягнення судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 3 153,00 грн.

Згідно квитанції про сплату №83520 від 17.07.2021 ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 153,00 грн (а.с. 142).

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 153,00 грн за подання апеляційної скарги.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року - скасувати.

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (; адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д,) на користь ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець