КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Журби С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, компенсації втрат частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати,

встановив:

27 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Зокрема, просила стягнути на її користь нараховану, але невиплачену їй заробітну плату у сумі 36346,04 грн.; компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 1964,72 грн.

Відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року, стягнуто з ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за період вересень-листопад 2020 року, березень 2021 року у розмірі 36346,04 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу в частині стягнення з ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що з 11 червня 2018 року і по теперішній час вона працює в ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» гальваніком 4 розряду відповідно до наказу від 07 червня 2018 року №205-К , що підтверджується довідкою з місця роботи від 26 квітня 2021 року №8.

Наявність заборгованості з виплати заробітної плати підтверджується довідкою від 26 квітня 2021 року №420/511, що міститься у матеріалах справи.

Розмір компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати складає 1964,72 грн.

Вважає, що вимога про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати підлягає розгляду в порядку наказного провадження, оскільки така компенсація входить до структури заробітної плати.

Просила, скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу та відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу в частині стягнення з ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електронприлад» компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, суд першої інстанції виходив з того, що така вимога не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, оскільки відповідно до вказаної норми, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 160 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно зі ст.163 Цивільного процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.3 ст.165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, що включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Крім цього, до структури заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до абз.1 пункту 12 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року "Про оплату праці", Закон України від 19 жовтня 2000 року "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати").

Враховуючи викладене, вимога про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати підлягає розгляду в порядку наказного провадження, оскільки така компенсація входить до структури заробітної плати.

Проте, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та безпідставно відмовив у видачі ОСОБА_1 судового наказу в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, з підстав невідповідності заяви вимогам ст.161 ЦПК України.

За таких обставин, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, внаслідок чого вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,379,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.А. Голуб

С.О. Журба