Справа № 461/9512/20
У Х В А Л А

іменем України

20 вересня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретар судового засідання Колодій Я. П., Романчук М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова подання Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) про визначення 1/3 ідеальної частки за ОСОБА_1 ,-

встановив:

Начальник відділу Галицького державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) Тетюк Р. М. звернувся до суду з поданням, в якому просить суд визначити 1/3 ідеальної частки за ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 для виконання виконавчого листа №3п-2449/2008, виданого, 11.01.2020 року Шевченківським районний судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання начальник відділу Галицького державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) Тетюк Р. М. не з?явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 44). Причини неявки невідомі. Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

В судове засідання стягувач ОСОБА_2 - не з?явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45). Причини неявки невідомі. Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 - не з?явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, на адресу суду повернувся конверт без вручення (а.с. 46). Причини неявки невідомі. Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 443 ЦПК України, неявка сторін і заінтересованих осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов висновку.

На виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) на виконанні перебуває виконавче провадження №61120072, з примусового виконання виконавчого листа №2п-2449/2008, виданого 11.01.2020 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

30.01.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам для відома та виконання.

30.01.2020 року направлено виклик боржнику до Галицького ВДВС у м. Львові, боржник на виклик не з?явився.

Державним виконавцем направлено запити в реєструючи органи з метою виявлення рухомого та нерухомого майна належного боржнику на праві приватної власності.

Згідно повідомлення ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 20.05.2020 року встановлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 29.12.2012 року квартира АДРЕСА_1 на праві власності була зареєстрована за ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що змін щодо права власності з 01.01.2013 року не відбулося.

09.11.2020 року державним виконавцем підготовлено розрахунок заборгованості по аліментах, яка станом на 01.12.2020 року становить 214 666, 57 грн.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно ізст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Частиною 2 ст.370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання начальник відділу в порядку ст. 443ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв`язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

А тому, за таких умов суд дійшов до переконання, що начальником відділу надані належні і достатні докази, які свідчать про належність майна на праві спільної сумісної власності боржнику, а тому подання підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 247, 443 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,-

постановив:

Подання подання Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) про визначення 1/3 ідеальної частки за ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити 1/3 ідеальної частки за ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 для виконання виконавчого листа №3п-2449/2008, виданого, 11.01.2020 року Шевченківським районний судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд м. Львова.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Суддя: О. Ф. Федорова