Справа № 587/1692/21
Провадження № 2/587/807/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Домненко Н.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському району Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання батьківства та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Білопільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському району Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання батьківства та стягнення аліментів.

В обґрунтування свого позову зазначено, що з 2009 року вони з відповідачем почали проживати разом однією сім`єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу в с. Річки Білопільського району Сумської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач від відповідача народила доньку ОСОБА_3 , однак, сімейні стосунки між ними не склались і на даний час вони проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні не приймає. З огляду на викладене, а також те, що відповідач є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , однак, бути записаним як батько дитини в силу вимог закону не може, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом.

30.08.2021 Сумським районним судом Сумської області було відкрито провадження у справі з викликом сторін у підготовче судове засідання.

Позивач та її представник ОСОБА_4 до судового засідання не з`явились.

Представник Позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву, якою просив задовольнити позов у повному обсязі, розглянувши справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи були повідомлена належним чином, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в підготовчому судовому засіданні, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що з 2007 року позивачка знайома з ОСОБА_2 , з яким, починаючи з 2009 року почали проживати разом, перебували у фактичних шлюбно-сімейних відносинах, як сім`я без реєстрації шлюбу.

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина була зареєстрована виконкомом Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, про що було складено відповідний запис за № 05 - на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України зі слів матері - ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3 зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Позивач вказує, що шлюбно-сімейні стосунки між нею та ОСОБА_2 не склались та будь-які відносини між ними були припинені.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

В судовому засіданні відповідач визнав факт наявного кровного споріднення між ним й малолітнітньою ОСОБА_3 ..

Факт батьківства відповідача ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 повністю підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності, а також, на переконання суду, задоволення заявленого позову буде повністю відповідати інтересам малолітньої дитини.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що суду надано достатньо доказів, які підтверджують батьківство відповідача відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає, що позов в частині визнання батьківства є обґрунтованим, законним та доведеним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_2 являється батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дитини, судом встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від цивільних відносин мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Відповідач не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, тому позивачка бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку. Розмір аліментів просить визначити у 1/4 частці від його заробітку/доходу щомісячно, який погоджений (визнаний) відповідачем.

Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, проживають за різними адресами. Відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, що ним визнається.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з копії повторного Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.06.2016 року, актовий запис № 05, виданого Білопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с.10).

Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні, що не спростовано відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом не встановлено, що відповідач є непрацездатною особою, доказів зворотного в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України з даного приводу в розпорядження суду не надано. Також не містять матеріали справи і доказів щодо реєстрації відповідача як безробітного та наявності на утриманні осіб, які потребують стороннього догляду.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, можливостей платника аліментів, достатніх потреб дитини, дійсної участі батька у її утриманні, стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, й до повноліття дитини, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено.

Крім того, на думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дітей буде відповідати інтересам та потребам останніх.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи уваги те, що дитина сторін проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, відповідачем допомога в утриманні доньки не надається, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн. 00 коп., що підтверджуються договором про надання правової допомоги адвокатом від 12.08.2021 року, актом про виконання Договору про надання правової допомоги № 21-21цс від 12.08.2021 р., детальним описом робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та платіжним дорученням про понесення вказаних витрат.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 122, 125, 128, 129 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянина України, уродженця с. Річки Білопільського району Сумської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Павлівка Білопільського району Сумської області.

Внести зміни до актового запису № 05 від 14 березня 2011 року, складеного виконкомом Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказавши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянина України, уродженця с. Річки Білопільського району Сумської області, решту даних залишивши без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Річки Білопільського району Сумської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти стягувати з 26 серпня 2021 року (дата подання позову) на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 .

В порядку ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 908 гривень 00 копійок судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок сплаченого судового збору та 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко