ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 вересня 2021 року

м. Харків

справа № 628/84/21

провадження № 22-ц/818/4139/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року в складі судді Гетьман Л.В.,

у с т а н о в и в :

14 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 вересня 2020 року. Під час шлюбу у них народилися двоє малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розлучення залишилися проживати з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач не бере участі в утриманні та вихованні дітей. Вказувала, що відповідач неофіційно займається підприємницькою діяльністю з перевезення вантажів, ухиляючись від податків, та приховує розмір своїх фактичних доходів. Вважає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, який не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум і такий рівень вона сама не може забезпечити.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 2 400,00 грн на кожного, щомісячно, починаючи з 11 січня 2021 року, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

04 лютого 2021 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги задовольнити частково, стягнути аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1197,50 грн щомісячно, а на ОСОБА_6 960,50 грн.

Відзив мотивовано тим, що його дохід не є стабільним. Оскільки його дохід протягом останнього часу не перевищує 5000,00 грн, сплата аліментів у загальному розмірі 4800,00 грн, як просить позивачка, для нього є неможливою.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 400,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 січня 2021 року до його повноліття та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2400,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 січня 2021 року до його повноліття. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 908,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що у відповідності до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. У зв`язку з тим, що відповідач має задовільний стан здоров`я, відсутні дані про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей, суд першої інстанції дійшов висновку про існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати своїх дітей в указаному розмірі.

06 травня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів з суми в розмірі 2 400,00 грн щомісячно на кожну дитину до 1 198,00 грн щомісячно до досягнення ними повноліття.

Апеляційна скарга, з урахуванням доповнень, мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував його матеріальне становище. На даний час він не має змоги платити такий розмір аліментів у зв`язку з тим, що не отримує відповідних доходів, будь якого рухомого чи нерухомого майна чи грошових коштів у власності також не має. Зазначає, що на теперішній час працевлаштувався і його заробітна плата складає 6 000,00 грн.

ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаними вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 вересня 2020 року розірвано.

Під час спільного проживання у сторін народилися двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачкою.

Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 25 січня 2016 року, ОСОБА_2 звільнений з роботи за угодою сторін 31 жовтня 2018 року.

Відповідно до довідки № 03-169 від 27 січня 2021 року, виданої Куп`янським міськрайцентром зайнятості, ОСОБА_2 у Куп`янському міськрайцентрі зайнятості на обліку як безробітний не перебуває та не отримує допомогу по безробіттю.

З довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболіт - Схід» вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді водія автотранспортного засобу та згідно окладу отримує заробітну плату в розмірі 6 000,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підпункт 3, пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з частинами першою, третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Відповідно до частини другої статті 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, повно та всебічно дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку, та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак з висновком суду про визначення розміру аліментів погодитись неможна.

Враховуючи обставини справи, а також вимоги законодавством розмір прожиткового мінімуму для дітей на 2021 роки, судова колегія вважає за необхідне змінити розмір стягнення аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 4 800,00 грн на 3 000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 14 січня 2021 року до досягнення дітьми повноліття.

Належних доказів на підтвердження того, що відповідач має доходи, які дають можливість сплачувати аліменти в розмірі 2 400,00 грн на кожну дитину щомісячно позивачем не надано і матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_2 при поданні апеляційної скарги сплатив судовий збір в розмірі 1362,00 грн, що документально підтверджено квитанцією № 13 від 06 травня 2021 року (а. с. 66).

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 статті п`ятої Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у розмірі 1362,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 000,00 (три тисячі грн) грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 січня 2021 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362, 00 грн (одну тисячу триста шістдесят дві грн 00 коп.) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина