ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1146/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарями судового засідання Долею М.А., Проценко Я.Б.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача Проніна Є.І. , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Проніна Є.І., звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_4 , за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації та Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 , 2013 р.н., - з батьком ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 , 2016 р.н. - з матір`ю ОСОБА_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що 16.02.2013 між сторонами було зареєстровано шлюб. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейні стосунки між подружжям не склалися, у них відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя та сім`ю. Спільного господарства вони не ведуть та проживають окремо. На момент подання позовної заяви діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим та недоцільним. На сьогоднішній день позивач доглядає двох малолітніх дітей, що є непомірно важким тягарем для одинокої жінки. Допомогу їй надають батьки, які забирають дітей до себе раз на місяць, на вихідні, а також батьки відповідача, які також забирають дітей до себе, але на більш довший час. Однак такої допомоги недостатньо для повноцінного виховання дітей. Відповідач має всі можливості для утримання та матеріального забезпечення сина, оскільки є працездатним, має у власності квартиру. Позивач також має усі можливості на утримання дитини, однак вона не має можливості забезпечити на гідному рівні психічний, соціальний, духовний та інтелектуальний розвиток обох дітей одразу, оскільки не здатна приділяти стільки уваги двом дітям, скільки батьківської уваги потребує кожен із дітей. Виховання двох дітей є непомірним навантаженням на позивача, внаслідок чого вона не має змоги працевлаштуватися та заробляти кошти на проживання сім`ї. Відповідач більше займається здоров`ям та вихованням сина, організував його навчання у Спеціалізованій школі № 10, водить його до школи та забирає звідти, вирішує усі інші організаційні питання. Позивач же більше часу приділяє доньці. Зазначає, що психологічний зв`язок, який склався між сином та батьком, є сильнішим, ніж зв`язок між нею та сином, вона ж має більш тісний зв`язок із донькою. Тому вважає доцільним, щоб син проживав із батьком, а донька з нею.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 06.10.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче засідання.

09.11.2020 до суду надійшли письмові пояснення Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в яких зазначено що Служба не може провести відповідну роботу та надати до суду висновок, оскільки позивач разом з дітьми проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Голосіївського району м. Києва. Справу просила розглядати без участі представника Служби.

16.11.2020 до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_4 , який заявлені позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, не заперечував щодо їх задоволення, також не заперечував щодо визначення місця проживання доньки з позивачем, а у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання сина разом з ним просив відмовити. Зазначив про те, що він як батько дітей, бере участь у їх вихованні та матеріальному забезпеченні. На даний час позивач разом з дітьми проживає в квартирі АДРЕСА_2 , яка була придбана за їх спільні кошти в період шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, а не власністю позивача. Відповідач на даний час проживає разом зі своїми батьками за адресою: АДРЕСА_3 у двокімнатній квартирі. Мати відповідача мала рак, їй була видалена ракова пухлина, вітчим також хворий на рак. У вільний від роботи час відповідач також доглядає за своїми хворими батьками, у зв`язку з чим не має можливості створити та забезпечити належні побутові умови сину, у якого виявлено психічний розлад здоров`я (аутизм) та який потребує спеціального режиму догляду, освіти, піклування, необхідні для його особливого стану. У квартирі, де проживає відповідач з батьками, не створені умови для проживання дітей, не влаштоване місце для занять та окреме спальне місце, а квартира, власником якої він являється, фактично належить його бабусі, вона в ній за реєстрова та проживає. Також зазначив про те, що позивач офіційно є опікуном сина, оскільки вона оформила йому інвалідність у зв`язку з хворобою (аутизм) та отримує на нього державну соціальну допомогу. Вважає, що оскільки мати є опікуном їхнього сина, має постійне місце проживання, місце роботи та джерело існування, у квартирі створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей, в інтересах дітей необхідно визначити місце їх проживання саме з матір`ю.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2020 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Вказала про те, що у сина великий зв`язок з батьком. Відповідач надає щомісяця 4 000 грн., купує одяг, оплачує логопеда, також забирає дітей на вихідні один раз на два тижні. Позивач неофіційно працевлаштована у «Метро». Щодо визначення місця проживання сина з батьком, а доньки разом з нею, посилалася на порушення її трудових прав, оскільки вона немає змоги працювати та забезпечувати сім`ю.

Представник позивача підтримала свого довірителя у судовому засіданні.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнали та не заперечували щодо їх задоволення. Позовні вимоги щодо визначення місця проживання дітей визнали частково, а саме в частині визначення місця проживання доньки з матір`ю не заперечували, оскільки донька і так проживає разом з позивачем. Заперечували щодо місця проживання сина з батьком, оскільки у батька не створено належних умов для проживання дитини, він проживає разом з хворими батьками похилого віку, за якими також потрібен догляд.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника та винесенням рішення з максимальним врахуванням інтересів дитини.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 16.02.2013 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 143(а. с. 10).

У шлюбі у сторін народилися діти: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 11, 12).

Судом також встановлено, що місце проживання дітей зареєстровано за зареєстрованим місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 13, 14, 15).

Фактично позивач разом з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 13.10.2020 р.

Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення.

З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СКУ суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

З огляду на це суд вважає, що позовна заява в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дітей, суд дійшов наступного висновку.

Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень ст. 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому, поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Судом встановлено, що після того, як сторони почали проживати окремо, діти ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишилися проживати та на даний час проживають із матір`ю та, останньою, створені всі умови для проживання дітей, що підтверджується Актом обстеження умов проживання.

Син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в спеціалізованій школі І-ІІ ступенів № 10 Дарницького району м. Києва, про що свідчить довідка № 51 від 22.09.2020 за підписом директора школи (а. с. 31).

Донька ОСОБА_7 , відвідує дитячий дошкільний заклад, про що свідчать надані до суду квитанції про оплату за харчування дитини.

ОСОБА_6 встановлена група інвалідності та його законним представником (опікуном) є мати ОСОБА_1 , що підтверджується копією посвідчення, виданого Дарницьким УПСЗН у м. Києві (а. с. 74).

Відповідно до висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування від 05.07.2021 року № 101-4648/02, з метою забезпечення виключно прав та інтересів дітей, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_7 , 2016 р.н., з матір`ю ОСОБА_1 , та недоцільним визначити місце проживання ОСОБА_6 , 2013 р.н., з батьком ОСОБА_4 .

За приписами статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та встановлені факти, беручи до уваги рекомендаційний характер висновку Служби у справах дітей та сім`ї, на переконання суду, враховуючи в першу чергу якнайкращі інтереси дітей, висновок органу опіки та піклування, а також те, що за місцем проживання ОСОБА_6 разом з матір`ю встановилися певні соціальні зв`язки, він навчається в спеціалізованій школі № 10 Дарницького району м. Києва, відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог щодо визначення місця проживання ОСОБА_6 за місцем проживання батька ОСОБА_4 .

Щодо визначення місця проживання ОСОБА_7 за місцем проживання матері ОСОБА_1 , то враховуючи те, що донька проживає разом з матір`ю, відповідач не заперечує щодо її проживання з позивачем, що свідчить про відсутність спору між сторонами щодо місця проживання дитини, тому суд також вважає відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 840,80 грн сплаченого судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 133, 258, 259, 265, 264, 268, 212 - 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16.02.2013 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №143.

В задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 840,80 грн сплаченого судового збору.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_3 .

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, м. Київ, вул. Ялтинська, 14, .

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 58, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 05.10.2021.