Справа №478/792/21 пров. №2/478/231/2021
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2021 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

з участю: секретаря Поліщук С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В с т а н о в и в:

23.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Казанківської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.81 га., розташованої в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області. Після смерті матері, вона як єдиний спадкоємець першої черги за законом не могла скористатися своїм правом на прийняття спадщини через тривалу хворобу, що підтверджується медичною карткою.

Так, 01 жовтня 2019 року звернулася до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте приватним нотаріусом 03.10.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском встановленого ст.1270 ЦК України строку на прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю родинних відносин зі спадкодавицею.

На протязі деякого часу вона поновила та отримала докази родинних відносин її та померлої ОСОБА_3 , на рівні рідних матері та доньки. Вважає, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в один місяць, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 20.07.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 06.09.2021 року залучено ОСОБА_2 до участі у справі у якості співвідповідача, змінивши його процесуальний статус із третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач Казанківська селищна рада явку свого представника в судове засідання не забезпечила, але надала суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Підставою для задоволення цих вимог може бути доведений належними доказами факт поважності причин, з яких пропущено строк для подачі відповідної заяви спадкоємцем.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 роз`яснив, що при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку, суд має дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Частиною 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 87 років, про що 10 червня 2014 року складено відповідний актовий запис за №59, місце смерті смт. Казанка Казанківський район Миколаївська область, місце державної реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Казанківського районного управління юстиції у Миколаївській області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (копія) серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі увійшла земельна ділянка, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.81 га., розташована в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області, яку остання успадкувала після смерті ОСОБА_4 , на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 21.02.2014 року (копія) (а.с.12).

Позивач ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (копія) серії НОМЕР_2 , виданого повторно 14.04.2021 року (а.с.11) та свідоцтвом про укладення шлюбу (копія) серії НОМЕР_3 (а.с.30), та є спадкоємцем першої черги за законом.

01 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Корж М.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області (а.с.27, спадкова справа №100/2019).

З копії спадкової справи за №100/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заведеної приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В., вбачається, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є: її дочка ОСОБА_1 за законом; ОСОБА_2 за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Корж М.В. від 01.10.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1220 (а.с.26-45).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Корж М.В. від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_3 на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області, з наступних причин: 1) у зв`язку із пропуском встановленого ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини; у зв`язку з відсутністю родинних відносин зі спадкодавицею (копія) (а.с.9, 45 спадкова справа №100/2019).

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, але зважаючи на те, що остання подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після спливу строку, передбаченого для прийняття спадщини, встановленого ст.1270 ЦК України, і на день смерті не проживала разом зі спадкодавцем, вона вважаються такою, що спадщину не прийняла.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини є 05 грудня 2014 року.

01 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Корж М.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна ОСОБА_3 .

Тобто, пропуск позивачем ОСОБА_1 строку для подання заяви про прийняття спадщини складав майже 5 років.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 вказує на тривалу хворобу, з встановленням у вересні 2014 року діагнозу «остеохондроз поясничного відділу хребта, грижа по верхній суглобній поверхні тіла», що зумовило неможливість звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Проте надані позивачем ОСОБА_1 докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з погіршенням її стану здоров`я, хворобою, лікуванням не є належними доказами, оскільки охоплюють лише незначний період строку, відведеного на прийняття спадщини (22.09.2014 року).

Останнім днем звернення до нотаріуса із заявою було 05 грудня 2014 року. Позивач обґрунтувала неможливість вчасного звернення лише посиланням на обставини, що виникли у вересні 2014 року, з усього шестимісячного періоду (22.09.2014 року звернення до лікаря з встановленням діагнозу).

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання.

Суд зазначає, що обставини звернення позивача ОСОБА_1 за медичною допомогою у вересні 2014 року, не впливає на поважність причин пропуску строків звернення з відповідною заявою та не доводить наявність труднощів для спадкоємця вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки.

Крім того, у виписках із медичної картки позивача ОСОБА_1 (копія) (а.с.13-17) відсутня інформація про перебування останньої на стаціонарному лікуванні, у ній зазначена лише інформація щодо дати звернення до лікаря, зазначені діагнози.

За таких обставин, суд приходить висновку про те, що позивач ОСОБА_1 , всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона за станом здоров`я не мала можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а посилання позивача, як на поважність причини пропуску нею шестимісячного строку, тривала хвороба та звернення до лікаря з подальшим встановленням діагнозу, не є достатніми та безспірними доказами підтвердження поважності пропуску цього строку, оскільки такі не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій.

Слід зазначити, що у період захворювання позивач ОСОБА_1 мала можливість надіслати заяву поштою, що передбачено пунктом 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, однак такою можливістю не скористалася.

Вирішуючи питання, щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , слід зазначити наступне.

Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вже встановлено матеріалами справи відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Корж М.В. від 01.10.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1220.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №57748032 від 01.10.2019 року спадкова справа, після смерті ОСОБА_3 , не заводилась та свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.38 спадкова справа №100/2019).

Отже, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи вище викладене ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі, а тому суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача Казанківської селищної ради.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини, у межах, передбаченого законодавством, шестимісячного строку, а тому суд приходить висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Керуючись ст. ст.12, 13, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, віднести на її рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 13.10.2021 року.

Суддя І.П. Сябренко