Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1014/13-ц
Провадження № 6/542/27/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари заяву державного виконавця Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , суд

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на наступні обставини: станом на 06.10.2021 на виконанні Новосанжарського відділу державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження ВП №39215081, щодо виконання виконавчого листа № 542/1014/13-ц виданого 24.07.2013 Новосанжарським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.05.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Станом на 01.10.2021 сума боргу по сплаті аліментів становить 123036, 62 грн.

Із заяви вбачається, що у власності боржника ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка загальною площею 1 га для ведення особистого господарства, яка розміщена на території с. Крута Балка, Полтавського району, Полтавської області та належить боржнику ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 619926, виданого 29.10.2003 Крутобалківською сільською радою.

Вказував, що державними виконавцями вживалися заходи з реалізації цього майна боржника, але у зв`язку з відсутністю присвоєного цій земельній ділянці кадастрового номеру, реалізація через Систему електронних торгів арештованим майном не можлива. Державна реєстрація земель з присвоєнням кадастрового номеру здійснюється за заявою їх власника, а власник ОСОБА_1 таких дій не вчиняє.

Посилався на те, що стягувачка ОСОБА_5 бажає звернути стягнення для погашення боргу по сплаті аліментів та поточних аліментів на нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 , а саме земельну ділянку.

Відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд, вивчивши заяву про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, доходить наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 24.07.2013 Новосанжарським районним судом Полтавської області був виданий виконавчий лист № 542/1014/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.05.2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 619926, виданого 29.10.2003 Крутобалківською сільською радою ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1.00 га, яка розташована на території с. Крута Балка, Крутобалківської сільської ради, та передана для ведення особистого селянського господарства.

Як вбачається з повідомлення Головного управління держгеокадастру у Полтавській області № 11-16-0.2-6112/2-19 від 27.09.2019, про надання роз`яснень стосовно присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Крута Балка, Новосанжарського району, Полтавської області, яка належить ОСОБА_1 у разі якщо відомості про земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі здійснюється на підставі заяви їх власників.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Порядок звернення стягнення на майно боржника передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За змістом ч.ч. 2, 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

У відповідності до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна; при цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику.

За змістом ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Боржником порушено порядок реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки зазначене нерухоме майно не було належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку та відсутній кадастровий номер земельної ділянки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, як убачається з аналізу ст.ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 440 ЦПК України, умовами звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Тобто, у такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна. Такими доказами можуть бути: свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомими майном.

Окрім зазначених вище документів виконавцю обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Вказане обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак, будь-яких даних щодо дій проведених державним виконавцем у виконавчому провадженні матеріали, додані до заяви, не містять.

Так, обґрунтовуючи необхідність у зверненні стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавцем у заяві не зазначено про те, які ним вживались заходи та вчинялись дії на виконання судового рішення, зокрема щодо перевірки майнового стану боржника та встановлення наявності чи відсутності у нього грошових коштів чи рухомого майна, на які можливо звернути стягнення. Та не надані відповідні докази.

За вказаних обставин, виходячи з обсягу долучених до подання доказів, недоведеності неможливісті виконання рішення в інший спосіб, суд вважає, що звернення державного виконавця до суду з заявою про звернення стягнення на нерухоме майно боржника є передчасним заходом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви державного виконавця Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, оскільки виконавцями не вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, невикористанні всі права надані виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 440 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви державного виконавця Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва