Справа № 298/1105/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді - доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Джуги С. Д., Кондора Р. Ю.,

за участі секретарки судового засідання Терпай С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», до ОСОБА_1 про визнання прав та обов`язків іпотекодержателя на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Ігнатенко Сергій Сергійович, на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 8 лютого 2016 року, ухвалене суддею Тарасевичем П. П.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання прав та обов`язків іпотекодержателя на земельну ділянку

Позов обґрунтований тим, що 27 вересня 2006 року між Банком і ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредиту № 0, згідно з яким позичальниці надано кредит у розмірі 80 000 доларів США, а 26 вересня 2007 року договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого позичальниці надано кредит у розмірі 50 000 доларів США.

27 травня 2008 року між цими ж сторонами був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у сумі 80 000 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальниці ОСОБА_1 за вказаними кредитними договорами між сторонами були укладені відповідні договори іпотеки, предметом яких стало нерухоме майно, а саме туристична база «Дубовий гай», загальною площею 1 853,9 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 7 лютого 1997 року.

Банк зазначав, що якщо в іпотеку передається будівля (споруда), яка розташована на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю, то іпотека поширюється і на належну іпотекодавцю земельну ділянку або її частину, на якій розташована відповідна будівля (споруда). Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов`язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

Так, Банку стало відомо, що ОСОБА_1 оформила право власності на земельну ділянку площею 0,9429 га, кадастровий номер :01:002:0022, і земельну ділянку площею 0,1543 га, кадастровий номер :01:002:0023. Цільове призначення земельних ділянок для обслуговування туристичної бази «Дубовий гай». Однак іпотекодавцем не вчинено жодних заходів щодо передачі земельної ділянки в іпотеку Банку.

Загальна заборгованість відповідачки перед Банком за всіма кредитними договорами станом на 3 листопада 2015 року становила 1 575 488,22 гривень.

Отже, визнання прав і обов`язків іпотекодержателя за Банком на земельну ділянку площею 0,9429 га, кадастровий номер :01:002:0022, і земельну ділянку площею 0,1543 га, кадастровий номер :01:002:0023, які належать ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №051095, слугуватиме реальному настанню правових наслідків, що обумовлені діючим законодавством, при передачі нерухомого майна в іпотеку.

Посилаючись на наведені обставини Банк просив визнати за ним права та обов`язки іпотекодержателя на земельну ділянку площею 0,9429 га, кадастровий номер :01:002:0022, і земельну ділянку площею 0,1543 га, кадастровий номер :01:002:0023, що належать ОСОБА_1 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 051095, виданим на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2005, зареєстрованим за № 2199 серії ВСК № 678557. Акт зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №-12; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження іпотекою на земельну ділянку площею 0,9429 га, кадастровий номер :01:002:0022, і земельну ділянку площею 0,1543 га, кадастровий номер :01:002:0023, що належать ОСОБА_1 згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК №051095, виданим на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 грудня 2005 року, зареєстрованим за № 2199 серії ВСК №678557, іпотекодержатель ПАТ «УкрСиббанк», іпотекодавець ОСОБА_1 .

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 8 лютого 2016 року позов задоволено.

Визнано за ПАТ «УкрСиббанк» права та обов`язки іпотекодержателя на земельну ділянку площею 0,9429 га, кадастровий номер :01:002:0022, і земельну ділянку площею 0,1543 га, кадастровий номер :01:002:0023, що належать ОСОБА_1 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК №051095, виданим на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2005, зареєстрованим за № 2199, серії ВСК № 678557. Акт зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договору оренди землі № -12.

Внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження іпотекою на земельну ділянку площею 0,9429 га, кадастровий :01:002:0022 та земельну ділянку площею 0,1543 га, кадастровий номер :01:002:0023, що належать ОСОБА_1 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 051095, виданим на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2005, зареєстрованим за № 2199, серії ВСК № 678557, іпотекодержатель ПАТ «УкрСиббанк», іпотекодавець ОСОБА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням місцевого суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ігнатенко С. С., подала на нього апеляційну скаргу внаслідок неповного з`ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Скарга мотивована тим, що дану справу розглянуто за її відсутності, не повідомлену належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Місцевий суд помилково не врахував, що заявлені банком позовні вимоги не є конкретними, чіткими, а відтак задоволенню не підлягали.

Вказувала, що вирішуючи цей спір, суд першої інстанції не визначився із колом належних відповідачів, оскільки не було залучено суб`єкта державної реєстрації прав, а також не встановив факт знаходження іпотечного майна саме на спірних земельних ділянках.

Стверджувала, що сама по собі вимога про визнання за позивачем прав та обов`язків іпотекодержателя на спірні земельні ділянки, без прив`язки до конкретного іпотечного договору та без указівки на забезпечувальне зобов`язання, є неналежним способом захисту.

З огляду на вказані обставини просила оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову банку відмовити, а також вирішити питання про судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу Банк просив апеляційну скаргу відхилити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Посилався на те, що згідно з вимогами ч. 4 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, то така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована.

У грудні 2008 року за заявою ОСОБА_1 банком було розглянуто питання реструктуризації проблемної заборгованості за кредитними договорами (протокол № 248), де з-поміж обов`язкових умов реструктуризації наданого відповідачці кредиту значилася передача нею протягом 30-ти днів спірної земельної ділянки в іпотеку.

Твердив банк, що іпотека може виникати не лише на підставі договору, а також і закону або рішення суду, як у даному випадку. До того ж ОСОБА_1 не довела факту порушення своїх прав оскарженим рішенням суду.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 4 квітня 2019 року апеляційну скаргу адвоката Ігнатенка С.С. в інтересах ОСОБА_1 задоволено. Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 8 лютого 2016 року скасовано. У задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 5 серпня 2020 року касаційні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв ОСОБА_3 , та ПАТ «УкрСиббанк», в інтересах якого діяв ОСОБА_4 , задоволені частково.

Залучено до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «УкрСиббанк»- ОСОБА_2 .

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 4 квітня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11 січня 2021 року, яка набрала законної сили та не оскаржена в касаційному порядку, залучено до участі в справі правонаступника позивача ПАТ «УкрСиббанк» - ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Підставою такого залучення слугувало те, що рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.12.2019, яке набрало законної сили 09.01.2020, задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія »Укрфінстандарт», ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги № 17-05/ФК від 17.05.2018, укладений між ТОВ «Фінансова компанія» «Укрфінстандарт» та ОСОБА_2 . Визнано недійсним договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 17.05.2018, який укладено між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» і ОСОБА_2 та посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехманом О.А. і зареєстровано в реєстрі за № 926.

Водночас рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11.09.2020, що набрало законної сили 13.10.2020, позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А., ОСОБА_2 про скасування рішень державного реєстратора задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, індексний номер 41841837 від 28.06.2018 на нерухоме майно туристичну базу «Дубовий гай», загальною площею 1 853,9 кв м за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 (номер запису про право власності 26839579). Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41841824 від 28.06.2018 на земельну ділянку площею 0,1543 га, кадастровий № :01:002:0023, за адресою: Закарпатська область, Великоберезнянський район, село Кострино, за ОСОБА_2 (номер запису про право власності 26839568). Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 41841801 від 28.06.2018 на земельну ділянку площею 0,9429 га, кадастровий № :01:002:0022, за адресою Закарпатська область, Великоберезнянський район, село Кострино, за ОСОБА_2 /номер запису про право власності 26839552/.

Ці рішення суду є виконаними, оскільки на їх підставі право власності ОСОБА_2 на зазначені земельні ділянки скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідними витягами, а тому на теперішній час перестали існувати підстави, які слугували для залучення до участі у цій справі в якості правонаступника позивача ПАТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Ігнатенко С.С. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав наведених у ній.

Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» у судове засідання не з`явився повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому його неявка, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенка С.С., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час учинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги банку суд першої інстанції керувався тим, що заборгованість відповідачки за кредитними договорами станом на 03.11.2015, в еквіваленті до національної валюти, становить 1 575 488,22 грн, а правовий аналіз положень ч. 4 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» свідчить, що якщо в іпотеку передається будівля (споруда), розташована на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю, то іпотека поширюється й належну іпотекодавцю земельну ділянку або її частину, на якій розташована відповідна будівля (споруда). Отже, визнання прав та обов`язків іпотекодержателя за ПАТ «УкрСиббанк» на земельні ділянки, які належить ОСОБА_1 , слугуватиме реальному настанню правових наслідків, що обумовлені діючим законодавством при передачі нерухомого майна в іпотеку, а також захисту прав позивача.

Проте колегія суддів із такими висновками місцевого суду погодитися не може, оскільки таких суд дійшов із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Судом установлено, що 27 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (змінено найменування на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту № 0, згідно з яким позичальниці надано кредит у розмірі 80 000 доларів США.

26 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (змінено найменування на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого їй надано кредит у сумі 50 000 доларів США.

27 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (змінено найменування на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого останній надано кредит у розмірі 80 000 доларів США.

У забезпечення виконання зобов`язання за Договором про надання кредиту № 0 від 27.09.2006, сторони (ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 ) уклали між собою Договір іпотеки № 0; за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26.09.2007 Договір іпотеки № 0 від 26.09.2007; за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 травня 2008 року Договір іпотеки № 0 від 27.05. 2008. Усі ці договори іпотеки посвідчені приватним нотаріусом Великоберезнянського районного нотаріального округу Вогар М.Ю. в реєстрі, відповідно, за № 1852, № 2369 і № 1009, про що внесено відповідні записи в Державний реєстр іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчужень об`єктів нерухомого майна (т. 1 а.с.6-13).

З указаних договорів іпотеки (пункти 1.1.) вбачається, що предметом іпотеки є нерухоме майно тільки туристична база «Дубовий гай», загальною площею 1 853,9 кв м, із належними до неї: - спальний корпус (літ. А), загальною площею 1 303,4 кв м; - спальний корпус (літ. Б), загальною площею 146,5 кв м; - павільйон-їдальня-бар (літ. ВВ"), загальною площею 262,9 кв м; - санблок (літ. Г), загальною площею 27,6 кв м; - сарай (літ. Д), загальною площею 71,0 кв м; - очисна споруда (літ. Е), загальною площею 22,4 кв м; - шашлична (літ. Ж), загальною площею 20,1 кв м; а також огорожа (№1-4), споруда (І), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.1997, посвідченого приватним нотаріусом Великоберезнянського районного нотаріального округу Вогар М.Ю. в реєстрі за №118, право власності на яке зареєстровано КП «Великоберезнянське районне бюро технічної інвентаризації», згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11850988 від 15.09.2006, номер запису 6, у книзі 14, реєстраційний номер 16063426 /надалі - туристична база «Дубовий гай»/.

У цих договорах іпотек не зазначено розмір земельної ділянки на якій розташована зазначена туристична база « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Водночас із указаних договорів іпотек (пункти 1.2, 1.3.) вбачається, що іпотекою, тобто лише туристичною базою, забезпечується у повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань іпотекодавця ОСОБА_1 за кредитними договорами № 0 від 27.09.2006, № 0 від 26.09.2007 і № 0 від 27.05.2008. Тобто, предметом іпотеки сторони визначили не єдиний об`єкт нерухомого майна, який би складався з будівель та земельної ділянки, а тільки будівлі та споруди туристичної бази «Дубовий гай».

ОСОБА_1 оформлено право власності на земельну ділянку площею 0,9429 га, кадастровий № :01:002:0022 та земельну ділянку площею 0,1543 га, кадастровий № :01:002:0023, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК №051095, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 грудня 2005 року, зареєстрований за № 2199, серії ВСК №678557. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № -12. Цільове призначення земельних ділянок для обслуговування туристичної бази «Дубовий гай» (т.1 а.с.166-171).

Дане право власності у відповідачки ОСОБА_1 на земельні ділянки виникло не одночасно із виникненням у неї права власності на туристичну базу «Дубовий гай», а у зв`язку з окремим придбанням земельної ділянки за договором купівлі-продажу.

Ці земельні ділянки ОСОБА_1 не передано в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» та як уже зазначалося вище вони не є предметом договорів іпотек.

Із виписки з протоколу засідання кредитного комітету Закарпатського управління Західного регіонального департаменту ПАТ «»УкрСиббанк» № 248 від 02.04.2009 вбачається, що банком розглядалося питання можливої передачі вказаних ділянок в іпотеку в аспекті реструктуризації кредитної заборгованості за заявою ОСОБА_1 , де відповідно до протоколу цього засідання відкладальною умовою зазначено оформлення в іпотеку земельної ділянки під забудовою протягом 30 днів. Проте ця умова до реальних правових наслідків не призвела (т.1 а.с.233-236).

До того ж, як убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за індексними номерами 46907903, 46908157 від 04.11.2015, то з приводу даних земельних ділянок за кадастровими номерами :01:002:0022, :01:002:0023 є відсутні відомості про їх іпотеку, обтяження, заборону на відчуження (т.1 а.с.21).

17 травня 2018 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» були укладені договір факторингу № 170518 і договір про відступлення права вимоги, посвідченого того ж дня за реєстровим номером 925 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. і, як наслідок, до ТОВ «ФК «Укрфінстандарт»» перейшли всі права іпотекодержателя, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до вказаних іпотечних договорів укладених за участі іпотекодавця ОСОБА_1 .

Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом (ч. 3 ст. 575 ЦК України).

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (абзац 3 ч. 1 ст. Закону України «Про іпотеку»).

Зі змісту ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» слідує, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Як кореспондує ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване в установленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим законом.

Положеннями ч. 4 ст. 6 цього Закону регламентовано, що якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов`язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким установлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель управі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону (ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, оскільки спірні земельні ділянки предметом іпотеки не були, то в Банку не виникло щодо них жодних прав та обов`язків, а відтак такі не перейшли і до його правонаступника ТзоВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт». При цьому права позивача, у разі невиконання або неналежного виконання позичальницею ОСОБА_1 своїх основних зобов`язань за кредитними договорами, повністю забезпечені іпотечним майном туристичною базою «Дубовий гай».

Водночас апеляційний суд зазначає, що за правилами ч.1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України (у редакції на час пред`явлення позову та розгляду справи з ухваленням судового рішення) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Майже аналогічні положення містяться й у ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України.

З огляду на це обов`язковому з`ясуванню підлягає питання щодо того, про захист яких саме прав ідеться та належність самого способу захисту цих прав.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

На переконання колегії суддів, обраний позивачем спосіб захисту у виді визнання за ним прав та обов`язків іпотекодержателя на земельні ділянки не узгоджується з передбаченими ч. 2 ст. 16 ЦК України способами та не може бути віднесений до категорії інших способів, оскільки такий не визначений ані окремими законами, ані укладеними між сторонами кредитними договорами, іпотечними договорами та застосування такого не вбачається із загальних положень про судовий захист.

За наведених вище обставин, колегія суддів уважає, що позовна вимога про визнання за Банком прав та обов`язків іпотекодержателя на земельні ділянки задоволенню не підлягає, а відтак не підлягає задоволенню і похідна вимога позивача про внесення до відповідного державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження іпотекою на ці земельні ділянки.

Зважаючи на те, що позов не підлягає задоволенню за наведених вище обставин, а тому, на думку колегії суддів, є відсутня необхідність надавати оцінку іншим доводам апеляційної скарги, в тому числі, щодо розгляду місцевим судом справи без участі неналежним чином повідомленої відповідачки, не залучення до справи співвідповідача державного реєстратора.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає слушними, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Отже, оскаржене рішення суду не може вважатись законним та обґрунтованим, а тому відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з одночасним ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на користь ОСОБА_1 1 827 гривень сплачених нею судових витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Ігнатенко Сергій Сергійович, задовольнити.

Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 8 лютого 2016 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», до ОСОБА_1 про визнання прав та обов`язків іпотекодержателя на земельну ділянку відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на користь ОСОБА_1 1 827 гривень сплачених судових витрат по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2021 року.

Суддя-доповідачка Судді