Справа №557/730/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Пацко Д.В.,

секретар судового засідання Довгалець Н.М.

номер справи 557/730/20,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - адвокат Стефківський В.І.

відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Гоща в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТДВ «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначено, що 25.06.2019, близько 13 години 00 хвилин, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Форд Сієра» номерний знак НОМЕР_1 на вул. Весняній у с. Підліски Гощанського району Рівненської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті якої пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких помер.

На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у відповідача за спричинену шкоду майну, життю або здоров`ю третіх осіб відповідно до полісу АМ/6587889, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди.

Вказує, що 17.12.2019, представником позивача ОСОБА_4 було подано повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування моральної шкоди з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплат розмір страхового відшкодування.

Листом від 26.03.2020, відповідач посилаючись на постанову про закриття кримінального провадження від 29.08.2019 повідомив представника позивача про те, що досудовим розслідування встановлено, що в діях ОСОБА_2 не вбачається порушень ПДР України, які б перебували в причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, отже відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України. Таким чином, вказаний випадок не є страховим, отже у ТДВ «Ю.Ес.Ай.» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування.

Позивач не погоджується з вищенаведеною виплатою та вважає, що належна до виплати позивачу частка по відшкодуванню моральної шкоди становить ј розміру страхового відшкодування, що в грошовому еквіваленті становить 12:1/4 х 4173,00 грн = 12519,00 грн.

Таким чином, посилаючись на норми права, що містяться в ст. ст.979,988,1187 ЦК України, ст. ст. 6,22,27,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з ТДВ «Ю.Ес.Ай.» на користь позивача суму страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою у розмірі 12519,00 грн. та витрати на правову допомогу 3000 грн.

Відповідач ТДВ «Ю.Ес.Ай.» у відзиві від 08.09.2021 на позовну заяву зазначив, що не погоджується з вимогами цивільного позову та вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечить нормам законодавства щодо виплати страхового відшкодування. При цьому вказує, необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортним засобом є настання страхового випадку, однак у вказаній ситуації страховий випадок відсутній. Таким чином посилаючись на норми права, які зазначені в ст. ст. 2, 6, 22, 24, 27, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить у задоволення позовних вимог до ТДВ «Ю.Ес.Ай.» відмовити у повному обсязі.

У відповідь на відзив від 28.10.2020, позивач зазначив, що відповідачем не враховано положення п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України. При цьому посилається на правову позицію Верховного суду від 01.07.2020 по справі №554/858/19, окрім того зазначає, що відповідач жодним чином не довів, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок дії непереборної сили та його умислу. Таким чином, на підставі вищенаведеного просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 14 липня 2020 року, вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся належним чином.

Представник позивача - адвокат Стефківський В.І. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся належним чином.

Встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи встановлені судом

Судом встановлено, що 25.06.2019, близько 13 години 00 хвилин, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Форд Сієра» номерний знак НОМЕР_1 на вул. Весняній у с. Підліски Гощанського району Рівненської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними постанови про закриття кримінального провадження від 29.08.2019.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 26 червня 2019 року.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження виданого слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту старшим лейтенантом поліції Дідиком Д. від 29.08.2019, кримінальне провадження №0000188 закрито у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального провадження передбаченого ст. 286 КК України.

Згідно даних поліса №АМ6587889 від 25.06.2019, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «Ю.Ес.Ай.».

Як вбачається із заяви про коло осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди в зв`язку з смертю потерпілого від 17.10.2019, до кола таких осіб відносяться дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_5 , донька ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 , факт родинних відносин, підтверджується даними свідоцтва про народження НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та свідоцтво про шлюб НОМЕР_6 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №9.

Судом встановлено, що 17.12.2019 представником позивача ОСОБА_4 було подано до ТДВ «Ю.Ес.Ай.». повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 519, 00 грн (1/4 частки, що належить дружині загиблого - ОСОБА_1 ).

Судом встановлено, що ТДВ «Ю.Ес.Ай.» направлено ОСОБА_1 лист від 26.03.2020 вих. №51-1987, згідно якого, ТДВ «Ю.Ес.Ай.» посилаючись на постанову про закриття кримінального провадження від 29.08.2019 повідомив представника позивача про те, що досудовим розслідування встановлено, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад кримінального правопорушення за ст. 286 КК України, отже цей випадок не є страховим. Таким чином, у ТДВ «Ю.Ес.Ай.» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування.

Не погоджуючись із вказаним рішення відповідача, позивач звернувся до суду.

Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частинами першою-третьою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1168 ЦК України).

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. (вказана позиція узгоджується з Постановою Верховного суду від 01.07.2020 справа № 554/858/19).

Загальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, визначений пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб «Форд Сієра» номерний знак НОМЕР_1 було застраховано в ТДВ «Ю.Ес.Ай.», при цьому вказані обставини ніким не оспорювались. Окрім того, ДТП, яка сталася 25.06.2019 за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої загинув ОСОБА_3 , є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом, яка пов`язана зі смертю потерпілого, а її розмір було визначено відповідно до положень пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р. страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до 27.3 ст. 27 вказаного Закону Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 4173 грн.

Статтею 20 Закону України «Про страхування» передбачено обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку.

Розрахунок необхідно провести згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто максимальний розмір такого страхового відшкодування стосовно одного померлого становить 50 076 грн. (12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі).

Враховуючи, що до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди в зв`язку з смертю потерпілого від 17.10.2019, відносяться дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_5 , донька ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 , компенсація моральної шкоди кожній особі не може перевищувати 12 519 грн.

Таким чином, позивач довів, що внаслідок смерті її чоловіка ОСОБА_3 їй заподіяно моральної шкоди, яка полягає у його сильних та тривалих душевних стражданнях, які спричинила раптова загибель батька внаслідок вказаної ДТП.

Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду в розмірі 12 519,00 грн.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

З урахуванням положень ст. 137 та ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТДВ «Ю.Ес.Ай.» на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн., що підтверджується детальним розрахунком робіт від 02.06.2020.

Керуючись ст.ст.12, 81,139, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою у розмірі 12 519 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до "Прикінцеві положення" ЦПК України пункту 3 :

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 13 травня 1950 року, ІПН: НОМЕР_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», , місцезнаходження: пр-т. Героїв Сталінграда 4/6А, м. Київ.

С у д д я Д.В. Пацко