Справа № 606/1462/21 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2021 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Пискливець М.М.

за участю представника позивача адвоката Базан Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради, Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Микулинецької селищної ради, Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Базан Д.Д. звернулася до суду із заявою про слухання справи без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Микулинецької селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника відповідача, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Представник третьої особи Теребовлянської державної нотаріальної конторив судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без його відсутності.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки виданої комітетом Микулинецької селищної ради № 148 від 08.07.2021 року про те, ОСОБА_3 була головою двору в АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 року. Двір був колгоспний. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , в даному домогосподарстві проживали і були зареєстровані станом на 15.04.1991 року: ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 01.11.2000 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є часом відкриття спадщини на належне їй майно.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 22.02.2007 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є часом відкриття спадщини на належне йому майно.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 03.01.2019 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є часом відкриття спадщини на належне їй майно.

Згідно довідки виданої комітетом Микулинецької селищної ради № 149 від 08.07.2021 року про те, що на день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 .

Згідно довідки виданої комітетом Микулинецької селищної ради № 150 від 08.07.2021 року про те, що на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала по АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 , 26.02.2008 року склала заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що в с. Нова Брикуля, Теребовлянського району Тернопільської області, ОСОБА_1 .

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_2 не змінювався і не скасовувався.

Згідно довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації 01.07.2019 року №242 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , але право власності не зареєстроване.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач фактично вступив в оперативне управління спадковим майном після смерті ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 ).

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук