Справа №351/830/21
Номер провадження №2/351/470/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

секретаря Маланчук С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КЕРЕДИТ ФІНАНС» про визнання недійсним кредитного договору № 0625-9521 від 16.02.2021р. в частині пролонгації (продовження) строку кредиту, застосування штрафних санкцій та зміни відсоткової ставки за користування кредитними коштами у понад визначений кредитним договором строк,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») про визнання недійсним кредитного договору № 0625-9521 від 16.02.2021р. в частині пролонгації (продовження) строку кредиту, застосування штрафних санкцій та зміни відсоткової ставки за користування кредитними коштами у понад визначений кредитним договором строк

Позов мотивований тим, що 16.02.2021 року між сторонами укладено кредитний договір № 0625-9521, згідно з яким позивач отримала грошові кошти в розмірі 18 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору кредит наданий позичальниці виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (http://creditkasa.com.ua) за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Строк дії кредитного договору складав 21 день, кредит підлягав поверненню згідно з графіком платежів (додаток 1 до договору) до 08.03.2021 року. Розмір процентів склав 2 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення визначеного договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка за кредитним договором - 730 %.

Позивач вважає укладений кредитний договір таким, що порушує частину другу статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та частину другу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки фактично працівники ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» при видачі кредиту не ознайомлюють позичальника з умовами кредитування та ризиками. Відсутнє будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення позивача з такою інформацією.

Позивач, здійснюючи оформлення кредиту за лічені хвилини, не мала можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити недоліки та оцінити всі можливі ризики та збитки.

Отже, сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом), відповідно до п.7 Договору, складає 142,00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 25 560,00 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом 42,00 % від суми кредиту ( у відсотковому вираженні) або 7 560,00 грн. (у гривневому еквіваленті).

Загальна вартість кредиту зросла з 25 560,00 грн. (сума згідно істотних умов договору) до понад 40 000 грн.(донарахування кредитора у понад визначений договором строк). Одночасно, кредитор продовжує щоденно нараховувати відсотки за користування кредитними коштами та вживає заходів примусу позичальника сплатити весь розмір нарахованого боргу.

Також, зміна кредитором процентної ставки за споживчим кредитом (грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредитору у разі несвоєчасного виконання умов Договору) та пролонгація (продовження) строку дії Договору № 0625-9521 від 16.02.2021р. про надання споживчого кредиту - є приховані штрафні санкції, застосування яких вважає протиправним та незаконним з наступних підстав.

По-перше: ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» порушено принцип добросовісності, наслідком якого є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно вимог ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації) понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

По-друге: в порушення вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України відповідачем неправомірно нараховуються відсотки за користування кредитними коштами понад визначений договором строк кредитування, що також суперечить правовій позиції викладеній Великою Палатою Верхового Суду у постанові від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12 та від 04.07.2018р. у справі № 10/11534/13-ц.

По-третє: відповідачем порушено принцип щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів спрямованих на запобігання виникнення та поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення та поширення коронавірусної хвороби COVID-19 кредитодавцем не нараховуються штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період з 01.03.2020р. та на весь час дії карантину.

Просила визнати недійсним кредитний договір № 0625-9521 від 16.02.2021р. в частині права односторонньої пролонгації (продовження) кредитором ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» строку дії кредиту із ОСОБА_1 та застосування щодо неї штрафних санкцій у вигляді щоденної оплати у понад визначений Договором строк кредитування відсотків за користування кредитними коштами, а саме: а) пункт 11 Договору, підпункт 11.1 , відповідно до якого позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування чужими грошовими коштами за ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 2% за кожен день фактичного користування відповідною частиною суми кредиту по дату фактичного повернення всієї суми кредиту. Річна відсоткова ставка за процентами за користування чужими коштами складає 730%; б) пункт 14 Договору, відповідно до якого позичальник має право пролонгувати договір на строк, що встановлений у пункті 2 кредитного договору на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені Правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% від суми кредиту за кожний день користування; в) пункт 15 Договору в частині, відповідно до якого позичальник зобов`язаний сплатити проценти за ставкою, що діяла протягом відповідного періоду користування кредитом, за період фактичного користування кредитом.

Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого проти позову заперечив. Зазначив, що вважає позовні вимоги позивачки безпідставними, які не мають законодавчого обгрунтування. По перше, порядок укладення кредитного договору між сторонами здійснюється у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію». По-друге, позивачем здійснено всі дії, які свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору, а саме: на сайті відповідача здійснено заповнення заявки на отримання кредиту; заявку подано позивачем через Особистий кабінет; відповідачем проінформовано позивача про прийняте рішення щодо видачі кредиту за допомогою смс-повідомлення; позивач в Особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладення Електронного договору; позивач надав відповідь відповідачу електронним повідомленням про ознайомлення та повне і безумовне прийняття офкрти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором; відповідач надав підтвердження про укладання Договору шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті позивача на направлення примірника Договору на адресу електронної пошти позивача. По- третє, щодо ненадання повної інформаціх про умови кредитування, то на веб-сайті відповідача розміщена довідкова інформація з надання розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Окрім того, зазначив, що кредитний договір № 0625-9521 від 16.02.2021р. є вже третім договором, укладеним між позивачем і відповідачем, попередні договори позивачем виконано в повному обсязі. По-четверте, щодо порушення норм ст..ст. 11,18,19 Закону України «Про захист прав споживачів» та здійснення нечесної підприємницької практики шляхом введення в оману позивача, то в діях кредитодавця відсутні ознаки порушення вищевказаних норм законодавства, оскільки позивач звертався до відповідача з метою укладення кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, а тому умови договору відповідають закону, внутрішній волі позивача та погоджені між сторонами у спосіб та засіб, визначений законодавством. Також, через особливість укладання договору позики в електронній формі, тобто з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем, виключається прямий контакт позивача (позичальника) з відповідачем (кредитором) та можливість спонукання позичальника до укладання договору на несправедливих умовах, а також можливість застосування до нього фізичного та психічного тиску. По- п`яте, твердження позивача про визнання п. 11.1 Договору недійсним є безпідставним та необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 6.6 Правил у разі неповернення /повернення не в повному розмірі / несвоєчасного повернення кредиту та процентів, позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування чужими грошовими коштами за с. 2 ст. 625 ЦК України за кожен день користування кредитом по дату фактичного повернення всієї суми кредиту включно. Частина друга ст.. 625 ЦК України надає право сторонам визначати розмір процентів за умовами договору, що і було здійснено позивачем та відповідачем. По-шосте, щодо визнання п. 14 Договору недійсним, то відповідно до вказаного пункту Договору позичальник має право пролонгувати Договір на строк, що встановлений у п. 2 Кредитного договору, на умовах та у спосіб, що визначені Правилами, але не більше 4 пролонгації. На строк пролонгації процентна ставка складає 2 % від неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом. Розділом 7 Правил визначено механізм пролонгації договору. Отже, між сторонами погоджено умови щодо пролонгування договору, а тому визнання п. 14 Договору недійсним є необгрунтованим та безпідставним. По-сьоме, щодо визнання п.15 Договору недійсним, слід зазначити, що відповідно до вказаного пункту позичальник має право у будь-який час повністю або частково повернути кредит до спливу строку, що встановлений у п. 2 Кредитного договору, а у разі пролонгації до закінчення строку пролонгації. В такому випадку позичальник зобов`язаний сплатити проценти за ставкою, що діяла протягом відповідного періоду користування кредитом, за період фактичного користування кредитом. Принцип свободи договору закріплений пунктом 3 ч.1 ст.3, ст.ст. 6, 627 ЦК України та проявляється у двох основних формах: а) свобода у прийнятті рішення про укладення договору та виборі партнера (включаючи свободу волі від примусу до укладення договору) і б) свобода у визначенні змісту договору, що укладається. Даний пункт договору не суперечить нормам чинного законодавства України та погоджений сторонами у відповідності до норм цивільного законодавства. На підставі викладеного, просив відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 ..

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Положення статті 627 ЦК України та статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Загальні умови і правила надання ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" споживчих кредитів зафіксовані у Правилах надання споживчих кредитів, затверджених наказом ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" № 175-П від 03 листопада 2020 року (копія міститься в матеріалах справи), які є загальнодоступними на сайті відповідача https://creditkasa.ua.

Встановлення взаємних прав та обов`язків щодо надання споживчого кредиту між конкретними учасниками кредитних відносин в розумінні п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" здійснюється шляхом укладення між сторонами Кредитного (електронного) договору.

Судом встановлено, що 16.02.2021 року між позивачем (позичальником) та відповідачем (кредитором) був укладений кредитний договір № 0625-9521, який був укладений в електронній формі.

Згідно вказаного кредитного договору ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" надає позичальникові ОСОБА_1 кредит в розмірі 18000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається строком на 21 день, тобто до 08.03.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% від суми кредиту за кожен день користування. Пунктом 13 договору передбачено, що укладаючи цей Кредитний договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Згідно п. 17 Договору Позичальник надав Кредитодавцю (та його довіреним особам) дозвіл телефонувати та направляти йому інформаційні повідомлення, претензії, вимоги про сплату, та виконувати для цього будь-які доступні канали зв`язку з Позичальником, включаючи телефон, акаунти, соцмережі, електронну пошту, і т.п.

Дослідивши кредитний договір № 0625-9521 від 16.02.2021 року, укладений між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що він відповідає вимогам законів України «Про електронну комерцію»; «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис».

Протягом строку кредиту фіксована процентна ставка складає 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Річна процентна ставка складає 730%. (п.11.1 Договору).

ОСОБА_1 свого зобов`язання за Кредитним договором не виконала, у строк до 08.03.2021 року кредит в сумі 25 560,00 грн. не повернула.

Таким чином встановлено, що кредит надавався позивачу виключно за допомогою веб-сайту Кредитора ( - за умови ідентифікації Позичальника та акцептування Позичальником оферти (пропозиції) про укладення цього договору з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Договір є укладеним з моменту одержання Товариством акцептування Позичальником відповідної оферти Товариства в особистому кабінеті на веб-сайті товариства https://creditkasa.ua. Кредит вважається наданим кредитором Позичальнику з моменту перерахування грошових коштів на банківський рахунок (платіжну карту), вказану Позичальником для укладення цього договору у особистому кабінеті на веб-сайті Товариства. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті Позичальника, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Правила надання коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту розміщений на сайті Кредитора https://creditkasa.ua.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 230 ЦК України передбачає, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки (ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів").

Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Судом встановлено, що договір укладений в електронному вигляді та з електронним підписом. Позивач без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету не зміг б укласти кредитний договір з відповідачем. Тому суд знаходить, що укладення кредитного договору у запропонованій відповідачем формі та на вказаних умовах відповідало внутрішній волі позивача і цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Вказана позиція суду узгоджується з висновком зробленим Верховним Судом у постанові від 07.10.2020 по справі 127/33824/19 (за аналогічними правовідносинами).

Окрім того, твердження позивача про надмірне нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, не знайшло свого підтвердження у суді, оскільки не надав суду будь-яких доказів щодо нарахування таких відповідачем, тоді як представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у відзиві вказує, що неустойка позивачу не нараховувалась.

Звернувшись до ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" із заявкою на отримання кредиту та підписавши договір, в якому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів: вказано суму кредиту та його вартість, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, суд вважає, що ОСОБА_1 погодилася на укладання саме такого договору, засвідчила той факт, що вона обізнана з правилами і умовами кредитування, паспортом споживчого кредиту та підписала його за допомогою електронного підпису - одноразовим індетифікатором.

Законом України "Про захист прав споживачів" передбачено право споживача з моменту укладення договору відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору, протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин. Проте, позивач не скористався таким правом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Укладеним між сторонами кредитним договором визначена відповідальність позичальника за невиконання грошового зобов`язання, яка відповідає вимогам ст. 625 ЦК України, а саме, позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 2% в день від суми боргу.

Відповідно до підпункту 11.1 пункту 11 Договору якщо кредитний договір не було пролонговано відповідно до пункту 14 кредитного договору, у випадку неповернення суми кредиту у строк, встановлений пунктом 2 кредитного договору, позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування чужими грошовими коштами за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України у розмірі 2% за кожен день фактичного користування відповідною частиною суми кредиту по дату фактичного повернення всієї суми кредиту. Річна відсоткова ставка за процентами за користування чужими коштами складає 730%. Максимальний сукупний розмір нарахованих процентів за користування грошовими коштами згідно даного пункту не може перевищувати 200% від Суми Кредиту.

Пунктом 14 Договору передбачено, що позичальник має право пролонгувати договір на строк, що встановлений у пункті 2 Кредитного договору, на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені Правилами, але не більше 4 пролонгацій. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% від неповерненої Суми Кредиту за кожен день користування. Кредитодавець має право в односторонньому порядку обмежити кількість пролонгацій Договору чи відмовити Позичальнику у пролонгації, повідомивши Позичальника про це не пізніше терміну платежу та у спосіб, встановлений Правилами.

Пунктом 15 Договору передбачено, що позичальник має право у будь який час повністю або частково повернути Кредит до спливу строку, що встановлений у пункті 2 Кредитного договору, а у разі пролонгації - до закінчення строку пролонгації. В такому випадку позичальник зобов`язаний сплатити проценти за ставкою, що діяла протягом відповідного періоду користування кредитом, за період фактичного користування кредитом. При цьому, якщо позичальник достроково поверне частину Кредиту, Кредитодавець зобов`язаний здійснити коригування зобов`язань Позичальника у бік їх зменшення, та на вимогу Позичальника, надати йому новий графік платежів.

Отже, Договір не передбачає право кредитодавця пролонгувати договір, але надає право кредитору застосовувати штрафні санкції у разі порушення строків виконання кредитного зобов`язання позичальником.

За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Оспорюючи пункти 14, 15, 11 підпункт 11.1 кредитного договору, позивач не навів переконливих та істотних доводів щодо несправедливості таких умов кредитного договору, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що умови договору порушують справедливий баланс прав та обов`язків сторін цього договору, є несправедливими чи незрозумілими для позивача, або негативно вплинули на його свідомий вибір при укладенні договору, чи суперечать чинному законодавству, а також моральним засадам суспільства, а тому суд дійшов висновку про недоведеність обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 0625-9521 від 16.02.2021 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов чи про його укладення шляхом обману, так як доводи позивача ґрунтуються виключно на його поясненнях і спростовуються самим змістом договору.

Отже, відсутні підстави для визнання означеного договору недійсним з підстав, передбачених ст. 203 ЦК України, ст.ст. 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Суд також враховує, що позивач укладав Кредитний договір № 0625-9521 від 16.02.2021 року в умовах карантину, оголошеного в країні у зв`язку з коронавірусною хворобою COVID-19, усвідомлював свої фінансові можливості щодо погашення кредиту на умовах і у строк, визначені в договорі, не надав суду докази про зміну фінансового чи майнового стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», а судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, то судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, Законом України "Про захист прав споживачів", Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", Законом України "Про електронний цифровий підпис", суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КЕРЕДИТ ФІНАНС» про визнання недійсним кредитного договору № 0625-9521 від 16.02.2021р. в частині пролонгації (продовження) строку кредиту, застосування штрафних санкцій та зміни відсоткової ставки за користування кредитними коштами у понад визначений кредитним договором строк відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: І.Р.Сегін