Справа № 645/6595/21
Провадження № 2-о/645/207/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого- судді- Сілантьєвої Е.Є.

за участю секретаря судових засідань - Ятлової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків)про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить встановити факт смерті племінника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жовте Слов`яносербського району Луганської області.

Заявлену вимогу заявник обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Жовте Слов`яносербського району Луганської області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом запису актів цивільного стану Слов`яносербського районного управління Міністерства юстиції 05.05.2021 року. Причина смерті: Неуточнена причина смерті. Заявник зазначає, що Верховна Рада України Постановою від 17.03.2015 № 254-VІІІ визначила тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей. Село Жовте Слов`яносербського району Луганської області є тимчасово окупованою територією України, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Родичів у померлого окрім заявника більш немає. Батьки ОСОБА_2 померли на тимчасово окупованій території України, факт смерті яких також встановлюється судом окремими провадженнями. Батько: ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати: ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отримати свідоцтво про смерть померлого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичні документи, які можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник вказав, що встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 встановленого зразка.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 5 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, свою заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Враховуючи, що судове засідання відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (надалі за текстом - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, яка викладена у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «laizidouv. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozerv. theRepublic ofMoldovaandRussia», «IlascuandOthersv. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих та такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а де становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 року та № 935/5 від 17.06.2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними.

Як вбачається з копії паспорту НОМЕР_2 , виданого Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області від 16.01.2001, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про народження виданого 08.10.1967 р. серія НОМЕР_3 , актовий запис № 31, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 , виданого Станично-Луганською с/радою Ворошиловградської області 08.04.1941 року ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до посвідки про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 № 103, виданим Бараниківською сільською радою Біловодського району Старобільського округу від 04.05.1926 року, батьком зазначено ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_5 виданого 30.01.2019 Ленінським відділом ЗАГС Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної республіки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_6 виданого 03.06.2021 відділом ЗАГС Слявяносербського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної республіки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є рідними братами та ОСОБА_2 є племінник ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_7 виданого 05.05.2021 відділом ЗАГС Слов`яносербського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної республіки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Причиною смерті ОСОБА_2 є неуточнена причина смерті, що підтверджується довідкою про смерть для виплати одноразової грошової допомоги на поховання № 287 від 05.05.2021, виданої органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Вказані документи, видані органом, що непідконтрольний державній владі України, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Таким чином, свідоцтво про смерть НОМЕР_7 видане 05.05.2021 відділом ЗАГС Слов`яносербськогорайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної республіки відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Частиною 4 статті 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та /або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому Законом України, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МіністерстваюстиціїУкраїни 18.10.2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24.12.2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разіреєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надано копію довідки про причину смерті від 05.05.2021 року, причиною смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є «неуточнена причина смерті ».

За життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: Луганська область, Слов`яносербський район, село Жовте, про що свідчать надані документи.

З точки зору практики Європейського суду реалізація прав та свобод людини не може бути поставлена в залежність від недосконалості національного законодавства.

В цьому разі єдиною підставою для державної реєстрації народження є відповідне рішення суду.

До уваги слід брати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v. Moldova and Russia), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Виходячи з викладеного, враховуючи, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення та необхідно для реалізації спадкових прав після смерті батька, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Жовте Слов`яносербського району Луганської області.

Згідно з ч.2, 3, 4, ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представника ми до суду за межами такоїтериторії України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішенняу справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішенняу справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 18, 19, 293, 315, 316, 317, 318, 319, 352, ЦПК України, ст. ст. 17, 18 Закону України «Про державну реєстрацію актівцивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд - викладеного, керуючись ст.ст. 4, 11-13,247, 280-284,317-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України- задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце народження: Луганська область, Слов`яносербський район, село Жовте, місце смерті село Жовте Слов`яносербського району Луганської області, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію рішення направити до Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) для виконання.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), , адреса: 61123 м. Харків, вул.. Валентинівська, б. 31.

Повний текст судового рішення складено 8 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя -