Справа № 219/6934/21
Провадження № 2/219/2621/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 вересня 2021 року м. Бахмут Донецької області
Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Шевченко Л.В., за участю секретаря судового засідання Брагіної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
07.07.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача - ФОП ОСОБА_1 завданні збитки в порядку регресу у розмірі 10 453,06 грн., витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 908 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн.
З огляду на вищевказане, власник пошкодженого автомобіля «Opel Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АК/7308212 від 04.10.2017. Так, на підставі страхового акту №ОЦ/033/015/18/0081 від 17.12.2018 потерпілому, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 10 453,06 грн. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав 10 453,06 грн.
Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
Водночас, як вбачається з постанов Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.12.2018, відповідач здійснив зіткнення з автомобілем «Opel Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого самовільно залишив місце ДТП. З огляду на це, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АК/7308212 від 04.10.2017.
Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто з 20 грудня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1814 від 20.12.2018.
01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1 , Новий кредитор) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/7308212 від 04.10.2017. Враховуючи вказане, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.07.2021 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Самойленко П.М. в судове засідання не з`явилися, позивач надав суду заяву, в якій вказав, що він просить розглянути справу у його відсутності та відсутності його представника, на задоволенні позову наполягає, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки він суд не сповістив, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.
На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.12.2018, яка набрала законної сили 09.01.2019, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП по малозначності скоєного, оголошено усне зауваження. Закрито провадження у справі (а.с.22-23).
Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.12.2018, яка набрала законної сили 09.01.2019, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень (а.с.24-25).
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини, а також винність відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, що визначені постановами Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.12.2018, що набрали законної сили 09.01.2019, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником транспортного засобу «Opel Astra», тип - загальний легковий седан - В, колір сірий (а.с.27).
Згідно з актом огляду транспортного засобу, складеного 03.10.2018 представником Східного філіалу ПАТ «УПСК» Нежевенко Я.А., встановлено, що під час огляду транспортного засобу «Opel Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2000 року випуску, власником якого є ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , виявлені наступні пошкодження транспортного засобу: заміна заднього бамперу, кріплень, лівого ліхтаря, бокової частини, задньої лівої, ремонт та фарбування задньої панелі і багажної двері (а.с.28-31). Додатком до акту огляду є фототаблиця.
На підставі страхового акту № ОЦ/033/015/18/0081 від 17.12.2018 та розрахунку страхового відшкодування від 18.10.2018, було задоволено заяву ОСОБА_4 про страхове відшкодування відповідно та згідно платіжного доручення № 1814 від 20.12.2018 року ГД ПрАТ «УПСК» перерахувала суму відшкодування в розмірі 10 453,06 грн (а.с.35).
Відповідно до договору цесії № 01/10/2020 про відступлення права вимоги від 01.10.2020, укладеним між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП ОСОБА_1 , позивач набув право вимоги заборгованостей, які виникли внаслідок заподіяння боржниками збитків страхувальникам Первісного кредитора, як уклали Договір страхування із Первісним кредитором або третім особам (а.с.12-20). Відповідно до Реєстру (додаток № 1 до договору), до позивача перейшло право вимоги страхових збитків в т.ч. з відповідача ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до п.п. в) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
Підпункт 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.
Відповідно до п.8 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від відповідача компенсації у повному обсязі регресної виплати - матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Opel Astra», внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018, винним у вчиненні якої, згідно постанови судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2018 року, визнано ОСОБА_2 . Таким чином, первісний кредитор, яким відповідно до договору цесії № 01/10/2020 про відступлення права вимоги від 01.10.2020, укладеним між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП ОСОБА_1 , поніс витрати, пов`язані з страховим відшкодуванням потерпілій особі в розмірі 10 453 грн. 06 коп.
Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, а також враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги слід покласти на відповідача.
Крім того, враховуючи, що позивачем при подачі до суду позовної заяви були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн., ці витрати в порядку ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 завданні збитки в порядку регресу у розмірі 10 453 (десять тисяч чотириста п`ятдесят три) грн. 06 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмір 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Сторони по справі:
позивач: ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , р/р НОМЕР_9 в ПАТ «КБ «Приватбанк», МФО 320649, адреса: АДРЕСА_4.
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса вказана в позові: АДРЕСА_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Суддя Л.В.Шевченко