ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1366/21 Номер провадження 22-ц/814/2038/21Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2018р. по 01.04.2021р. у розмірі 29237,18 грн.

Позов мотивовано тим, що судовим рішенням з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.04.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач належним чином зобов`язання зі сплати аліментів не виконував, у зв`язку з чим допустив заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 29 237,18 грн. Позивач вважає, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, тому відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу, вона має право на стягнення неустойки (пені ) в розмірі одного відсотка від прострочених сум, але не більше 100 % заборгованості.

На підставі вищевикладеного, позивач просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2018р. по 01.04.2021р. у розмірі 29237.18 грн.

Сгятнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 908.00 грн.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що про розгляд позову він, як відповідач, належним чином не був повідомлений та позов було розглянуто за його відсутності та без урахування його заперечень.

Вказував на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що починаючи з березня 2018 року ним сплачувалися аліменти на утримання доньки тому вважає позов безпідставним та таким що не підлягає задоволенню. Доказом сплати аліментів є копії квитанцій доданих до апеляційної скарги.

Зазначає, що судом першої інстанції ухвалено рішення без врахування висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду № 333/6020/16 від 03.04.2019 року та невраховано правила за якими обраховується пеня.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що заборгованість зі сплати аліментів розрахована державним виконавцем з урахування сплачених ним сум, вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга відповідчем обґрунтована тим, що про розгляді справи він не був повідомлений належним чином, справу розглянуто без його участі.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є:день вручення судової повістки під розписку;2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу судової повістки про призначення справи до розгляду на 18.06.201 року та 29.06.2021 року, що не відповідає ч.5 ч. ст. 128 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача, належним чином не повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового по справі по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2021 року з ОСОБА_2 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 квітня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло законної сили.

На виконанні в Полтавському РВ ДВС перебуває виконавче провадження № 50915097 з примусового виконання виконавчого листа №545/1395/14-ц, виданого на виконання вказаного рішення. (а.с. 10-13)

Державним виконавцем 23.06.2020 року було видано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, в який було вказано дохід боржника за середньомісячною заробітною платою Полтавського району, оскільки боржником державному виконавцю не було надано довідку про доходи з місця роботи.

16.11.2020 року до відділу надійшло повідомлення з місця роботи боржника та надано довідку про доходи на підставі якої було здійснено перерахунок заборгованості.

Згідно матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем 23.06.2020 року винесено постанову про арешт майна боржника та до відповідних реєстрів внесено обтяження.

Окрім того, постановою державного виконавця від 26.06.2020 року накладено арешт на рахунки боржника.

Державним виконавцем винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України, праві полювання, у праві керування транспортними засобами, у праві користування зброєю, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному розмірі (а.с. 10).

Відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів, проведеного Північно східним міжрегіональним управлінням МЮУ (м.Суми) Полтавського районного ВДВС, станом на 01 квітня 2021 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість в сумі 29238,18 грн (т. 1, а. с. 11).

Надані ОСОБА_2 копії квитанцій про сплату аліментів вбачається, що останній сплачував аліменти на користь позивачки, але не в повному розмірі, у зв`язку з чим допустив заборгованість. Державним виконавцем при розрахунку заборгованості сплачені ОСОБА_2 суми було включено до розрахунку.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 за період з 04.2018 року до 04.2021 року допускав несвоєчасну сплату аліментних платежів, унаслідок чого мала місце заборгованість в сумі 29238,18 грн. (т. 1 а.с. 10-13).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Водночас відповідно до частини першої статті 196 СК України, у редакції, чинній на час пред`явлення позову та вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідальність платника аліментів за їх прострочення обмежується 100 відсотками заборгованості, яка існувала станом на 01 квітня 2021 року, тому позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача 29 237,18 року, що не перевищує суму заборгованості по аліментам.

Виходячи з викладеного, внаслідок допущення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового. В іншій частині доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Позов підлягає задоволенню з викладених вище мотивів.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ч. 3 п. 3 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2021 року - скасувати. Ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Ковалівка, Полтавського району, Полтавської області, проживаючого: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої: АДРЕСА_1 , пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2018р. по 01.04.2021р. у розмірі 29237,18 грн.

Сгятнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Ковалівка, Полтавського району, Полтавської області, проживаючого: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати у розмірі 908.00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 30.09.2021 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль