Провадження № 2/127/1759/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29.09.2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі Горденко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що3 грудня 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 6. Наразі між сторонами триває справа про розірвання шлюбу.

Позивач зазначає, що перебуваючи у шлюбі, а саме 26 жовтня 2016 року сторонами спільно було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому, позивач вважає, що у зв`язку з тим, що квартира була придбана під час шлюбу, тому вона є спільним сумісним майном та підлягає поділу. Але, у зв`язку з тим, що реєстрація права власності на квартиру була здійснена на ім`я відповідача, тому позивач звертається до суду з даним позовом про поділ квартири шляхом визнання за нею права власності на 1/2 її частину.

Ухвалою суду від 30.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 26.05.2021 року 10.00 год.

На вказану дату відповідач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. А тому, розгляд справи судом було відкладено на 9 липня 2021 року. На вказану дату відповідач повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Відзив на позовну заяву, заяв та клопотань, до суду не надав.

Ухвалою суду від 9 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 липня 2021 року.

На вказану дату відповідач знову не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Судом в черговий раз було відкладено розгляд справи на 29 вересня 2021 року. На вказану дату відповідач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. А тому, враховуючи ст. 280 ЦПК України судом було вирішено провести заочний розгляд справи.

Від представника позивача адвоката Якименко-Шевчук Ю.О. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Просила позовну заяву задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76, ч.ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В ході судового розгляду судом встановлено, що 3 грудня 2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 6.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 71846854 від 31 жовтня 2016 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 з 26 жовтня 2016 року на праві власності зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 .

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що основними засадами (принципами) цивільного законодавства, зокрема є: верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч.3 ст.2 ЦПК України).

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частинами другою та третьою статті 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, аналізуючи всі надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 була придбана в період шлюбу між сторонами. А тому, вона є спільним сумісним майном, яке підлягає поділу визнання за позивачем у розмірі 1/2 частки права власності.

Судом встановлено, що позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору.

Керуючись ст. ст. 60, 69, 70, 72 СК України, ст. ст. 15, 16, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задоволити.

Визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його складення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 07.10.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: