Провадження № 2-п/161/95/21
У Х В А Л А

07 жовтня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі №161/13403/16-ц за позовом Луцької міської ради до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 8 вересня 2021 року поновлено строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення, прийнято до провадження вказану заяву та призначено її розгляд у судовому засіданні.

У судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 14 грудня 2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було ухвалено заочне рішення, яким визнано недійсним договір іпотеки, укладений 11 січня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Куртою Н.В.; виключено з Державного реєстру іпотек запис від 11.01.2008 реєстраційний номер 6383303 щодо об`єкта обтяження: секція, адреса: АДРЕСА_1 номер РПВН: 19276588; виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 11.01.2008 реєстраційний номер 6383303 щодо об`єкта обтяження: секція, адреса: АДРЕСА_1 номер РПВН: 19276588; стягнуто з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 в користь Луцької міської ради сплачений судовий збір в розмірі 4134,00 грн. по 2067,00 грн. з кожного.

Ухвалою суду від 28 лютого 2017 року в задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»про перегляд заочного рішення в цивільній справі за позовом Луцької міської ради до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотекивідмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 23 травня 2017 року заочне рішення суду від 14 грудня 2016 року залишено без змін.

На підставі ухвали Апеляційного суду Волинської області від 1 червня 2017 року з ОСОБА_1 стягнуто судові витрати пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 180,00 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилено, заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 23 травня 2017 року залишено без змін.

Статтею 288 ЦПК України визначено підстави за яких заочне рішення підлягає скасуванню, а саме, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З огляду на роз`яснення, надані в абз. 5 п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної вище статті та роз`яснень Пленуму ВСУ вбачається, що скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом таких обставин одночасно: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що будь-яких доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення, до заяви не долучено. Доводи, викладені відповідача в заяві про перегляд заочного рішення, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням суду по суті.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону спору про громадянські права та обов`язки цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами (пункт 46 рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

В даній ситуації суд виходить з того, що оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.

На підставі ст.ст. 284-288 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі №161/13403/16-ц за позовом Луцької міської ради до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки залишити без задоволення.

Роз`яснити сторонам, що заочне рішення ними, та/або їх представниками може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк