Провадження № 22-ц/810/387/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Назарової М.В., Стахової Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України)

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 16 березня 2021 року ухваленого судом у складі: судді Проньки В.В. в приміщенні того ж суду

у цивільній справі про стягнення заборгованості за оплату послуг з питного водопостачання та центрального водовідведення,

учасники справи:

позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАУН СЕРВІС"

відповідач - ОСОБА_1

встановив:

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивований тим, що з 01.09.2009 року позивач - ТОВ «ТАУН СЕРВІС» є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у м. Сєвєродонецьк Луганської області та прилеглих районів.

Відповідачка ОСОБА_1 яка є власником квартири АДРЕСА_1 , є споживачем послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення, є абонентом ТОВ «ТАУН СЕРВІС за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Позивач посилався на те, що у споживача квартирні засоби обліку води відсутні, тому на підставі п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення плата за надані послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення відповідачу нараховувалася згідно з нормативами (нормами) споживання, установленими рішенням виконавчого комітету ради від 05.04.2011 року № 454 з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства, виходячи з одної зареєстрованої особи за даним особовим рахунком.

ОСОБА_1 в порушення умов, визначених змістом зобов`язання не сплачує за спожиті послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення, внаслідок чого за період з 20 квітня 2018 року по 01 листопада 2019 року утворилася заборгованість в розмірі 2086,25 грн.

У зв`язку з викладеним просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за оплату послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення в розмірі 2086,25 грн.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 16 березня 2021 року позовні вимоги ТОВ «ТАУН СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг питного водопостачання та централізованого водовідведення задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТАУН СЕРВІС» заборгованість за оплату послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення у сумі 2086,25 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 921 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 16 березня 2021 року скасувати та прийняти нове, рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача за необґрунтованістю.

За доводами апеляційної скарги, висновки суду про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ТАУН СЕРВІС» є помилковими, оскільки судом не встановлено обставин того, що скаржниця є споживачем питної води, чи користувачем (отримувачем) комунальних послуг які надає позивач за вказаною вище адресою; поза увагою суду залишилось те, що скаржниця з часу придбання вказаної вище квартири, що розташована у м. Сєвєродонецьку фактично не користувалася послугами позивача, оскільки не проживала в цій квартирі, а проживала у іншому населеному пункті Луганської області, а придбання нею нерухомого майна не породжує виникнення обов`язку споживати послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення, які надає позивач, і будь які інші особи у спірний період також не проживали у зазначеній квартирі; між сторонами відсутній договір про надання послуг з постачання води та централізованого водопостачання, і в матеріали справи не містять доказів про вручення скаржниці розрахункових документів, а наданий позивачем розрахунок заборгованості є підробленим, містить неправдиві та недостовірні відомості; судом в порушення норм процесуального права дану справу розглянуто без участі відповідачки, вибірково та упереджено з`ясовано обставини, що мають значення для справи у бік позивача, яким в свою чергу не доведено підстав позову.

Відповідач правом на відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Згідно з вимогами статей 12, 83 ЦПК України розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, на які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд виходив з того, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення, які надає ТОВ «ТАУН СЕРВІС». Між сторонами встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Відповідачка зобов`язана сплачувати за надані послуги відповідно до діючих тарифів, виходячи з розрахунку встановлених норм споживання питної води, проте у добровільному порядку не проводить оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість за період з 20.04.2018 року по 01.11.2019 року у сумі 2086,25 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи з такого.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Статтею 13 вищезазначеного Закону встановлено, що централізоване постачання холодної води (водопостачання) належить до комунальних послуг.

Відповідно до частини 2 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно із пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач ТОВ «ТАУН СЕРВІС» з 01.09.2009 року у м. Сєвєродонецьку Луганської області є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у м. Сєвєродонецьк Луганської області та прилеглих районів.

Відповідачка ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , абонентом ТОВ «ТАУН СЕРВІС за особовим рахунком № НОМЕР_1 і споживачем послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення, які надає позивач.

З виписки по особовому рахунку відповідачки та розрахунку заборгованості наданої позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за надані послуги питного водопостачання та централізованого водовідведення за період 20.04.2018 року по 01.11.2019 року складає 2086,25грн.

На спростування вказаного розрахунку заборгованості відповідачкою не надано належних та допустимих доказів.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Отже, судом встановлено, що відповідачка не сплачує послуги з питного водопостачання та водовідведення у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 20.04.2018 року по 01.11.2019 року у сумі 2086,25 грн, яка підлягає стягненню з останньої на користь позивача.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості у сумі 2086,25 грн, з послуг питного водопостачання та централізованого водовідведення відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам.

Доказів які б спростували висновки суду скаржницею не надано.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Посилання скаржниці в якості доводів апеляційної скарги про те, що між сторонами відсутній договір про надання послуг, колегія суддів вважає необґрунтованими, з тих підстав, що судом першої інстанції встановлені обставини щодо надання позивачем відповідачці послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово - комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951-цс15 від 20.04.2016 року.

Крім того, матеріали справи не містять даних які б свідчили про відмову скаржниці від послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення, які надає позивач шляхом подання останньому відповідної письмової заяви про відключення належної скаржниці квартири АДРЕСА_1 розташованої по вище вказаній адресі від водопостачання.

Доводи скаржниці про те, що з часу придбання нею вказаної вище квартири, що розташована у м. Сєвєродонецьку вона фактично не користувалася послугами позивача, оскільки не проживала в цій квартирі, а придбання нею нерухомого майна не породжує виникнення обов`язку споживати послуги з питного водопостачання та централізованого водовідведення, які надає позивач, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову з наведених вище підстав.

Посилання скаржниці про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є підробленим, містить неправдиві та недостовірні відомості, колегія суддів не приймає, оскільки відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Скаржницею не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, який надано позивачем.

Посилання скаржниці щодо порушення судом першої інстанції процесуального права брати участь у судових засіданнях та інших процесуальних прав як учасника справи передбачених ст. 43 ЦПК України спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи скаржниці за своєю суттю є запереченнями проти позовних вимог, зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, яким суд надав належну правову оцінку.

Отже, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи справу, суд першої інстанції надав належну оцінку доказам, правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про наявність доведеної належними доказами заборгованості відповідачки як споживача, з питного водопостачання та централізованого водовідведення за період з 20.04.2018 року по 01.11.2019 року у сумі 2086,25 грн, і підстави для скасування судового рішення по доводам апеляційної скарги відсутні.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 16 березня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: М.В. Назарова

Н.В. Стахова