Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/322/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2021 р. Чаплинський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судових засідань Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Чаплинська селищна рада про визнання права власності на Ѕ частку спадкового нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Сальник Н.А., діючи в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила суд визнати за позивачем право власності на цілісний майновий комплекс Фермерського господарства «Земля і праця», яке складається з Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_5 . За життя останнього ними було збудовано житловий будинок по АДРЕСА_1 . У 2000 році померлий ОСОБА_5 поставив збудований ними будинок на баланс фермерського господарства «Земля і праця», головою якого він був. За рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 27.12.2001 року за позивачем визнано право власності на Ѕ частину вказаного будинку та її право на відповідну частку зареєстровано належним чином в органах БТІ. У свою чергу інша Ѕ частина будинку була зареєстрована за фермерським господарством.

Після смерті ОСОБА_5 , позивач, яка відповідно до ст.ст. 1261, 1268 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, який спадщину прийняв, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_5 .. Однак постановою нотаріуса від 07.12.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав того, що не встановлено факт прийняття спадщини та неможливо повністю встановити коло спадкоємців. Крім того спадкоємцем не надано документів, що посвідчували право власності на спадкове майно.

Оскільки в позасудовому порядку вирішити дане питання не має можливості, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

В судове засідання ОСОБА_1 , та її представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явилися, подавши заяви про визнання вимог ОСОБА_1 та розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання вимог ОСОБА_1 та розгляд справи за відсутності представника Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 від 16.12.1978 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 16 грудня 1978 року зареєстрували шлюб.

Відповідно до розпорядження представника президента України від 18.06.1993 року №197 «Про реєстрацію селянського (фермерського) господарства «Земля і праця», 18 червня 1993 року на підставі заяви ОСОБА_5 зареєстровано селянське (фермерське) господарство «Земля і праця».

Відповідно до будівельного паспорту на житловий будинок з господарчими спорудами від 24.11.1997 року та від 29.08.2000 року, ОСОБА_5 за життя збудував житловий будинок по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного будівельного паспорту, рішення виконавчого комітету Чаплинської селищної ради №84 від 24.05.2001 року та Акту Каховського БТІ від 23.02.2001 року, а також заяви ОСОБА_5 збудований ним будинок по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ФГ «Земля і праця», головою якого він являвся.

Відповідно до рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 27.12.2001 року №2-1159/2001, за ОСОБА_1 визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя.

На підставі вказаного рішення суду, 26 березня 2002 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану частину житлового будинку в органах БТІ, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 26.03.2002 року.

В подальшому її право на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 01.09.2020 року, індексний номер 224763421.

Як вбачається з довідки КП «Каховське БТІ» від 03.11.2020 року №272, інша Ѕ частина вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право особистої власності від 01.06.2001 року, виданого Чаплинською селищною радою (рішення №84 від 24.05.2001 року) зареєстрована за ФГ «Земля і праця».

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого 04.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 .

Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до якої серед іншого ввійшло належне померлому майно, в тому числі, яке перебуває на балансі ФГ «Земля і праця».

Відповідно до виписки з домової книги для прописки громадян проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на момент смерті ОСОБА_5 були зареєстровані по АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Чаплинської селищної ради №363 від 11.02.2021 року відомостей щодо реєстрації ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 по Чаплинській селищній раді немає.

Позивач ОСОБА_1 вважаючи себе таким спадкоємцем, що спадщину після смерті ОСОБА_5 фактично прийняла, так як на момент смерті проживала разом з ним, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_5 та складається з Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Чаплинської ДНК від 07.12.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як не підтверджено факт прийняття нею спадщини, неможливо встановити коло спадкоємців та відсутній документ, який посвідчував право власності на спадкове майно.

Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно пункту 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

До спадкоємців першої черги за законом, які визначені ст. 1261 ЦК України, відносяться дружина та діти померлого.

Так, відповідно до матеріалів справи встановлено, що місцем смерті ОСОБА_5 є смт. Чаплинка Херсонської області. При цьому з дослідженої судом домової книги проживаючих по АДРЕСА_1 вбачається що у будинку, власником якого також був померлий, були зареєстровані та фактично проживали його дружина та син.

Вказані обставини на думку суду, з урахуванням того, що відсутні відомості щодо місця реєстрації померлого, підтверджують доводи позивача, що вона в силу ст. 1268 ЦК України є таким спадкоємцем що спадщину прийняла, так як на момент смерті спадкодавця проживала разом з ним. Крім того, спадщину прийняв також спільний син померлого та ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який на момент смерті останнього проживав разом з ним.

Відповідно до долучених до матеріалів позовної заяви документів, вбачається що станом на день звернення до суду в Чаплинській РДА зареєстровано перелік сільськогосподарських фермерських господарств в тому числі й ФГ «Земля і праця», власником якого зазначено ОСОБА_5 .

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Статтею 19 цього Закону визначено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного.

Згідно із частиною першою статті 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються статутом фермерського господарства.

Відповідно до статті 191 ЦК України підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Права на земельну ділянку та інші об`єкти нерухомого майна, які входять до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягають державній реєстрації в органах, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

За положеннями статті 182 ЦК України до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Таким чином, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

В той же час, матеріали справи не місять та позивачем не надано суду ні статуту вказаного фермерського господарства, ні відомостей щодо його реєстрації як юридичної особа, ані відомостей на це фермерське господарство як цілісний майновий комплекс.

За змістом п.1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст. ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 за життя зареєстрував за ФГ «Земля і праця», головою якого він був право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням, свідоцтвом про право власності та відомостями БТІ у сукупності.

Відповідно до ч.2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки права на нерухоме майно в порядку спадкування мають перейти до спадкоємців, тобто в даному випадку до спадкоємця за законом ОСОБА_1 .

Що ж до вимог про визнання права власності на фермерське господарство, то суд зазначає наступне.

Фермерське господарство " Земля і праця " було створено і зареєстровано 18 червня 1993 року. Його засновником на підставі поданої заяви був померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

У статті 23 Закону України "Про фермерське господарство" визначено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

До складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу (стаття 19 Закону України "Про фермерське господарство").

Згідно з частиною першою статті 20 цього ж Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються статутом фермерського господарства.

В той же час, доказів та даних про існування цілісного майнового комплексу фермерського господарства " Земля і праця " суду не надано.

Однак, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 12189 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України.

Беручи до уваги, що померлий спадкодавець за життя був засновником фермерського господарства " Земля і праця " і мав право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у ньому, то таке право, на думку суду, може бути успадковане після його смерті.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будівля будинку та права засновника фермерського господарства належали за життя ОСОБА_5 і дана спадщина після його смерті повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу в справі як спадкоємцю першої черги за законом.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на цілісний майновий комплекс Фермерського господарства «Земля і праця», яке складається з Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Пилипенко