Справа №265/4011/20
Провадження №2/265/125/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Вайновського А. М.,

за участю секретаря судового засідання Гавшиної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2019 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача суму надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 75001, 26 гривень.

Обґрунтовуючи вимоги зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради, як уповноважений представник родини та є внутрішньо переміщеною особою. На підставі її заяви від 04.01.2017р. відповідно до Порядку надання щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року №505, родині відповідачки була призначена з 03.06.2017 по 29.02.2020. Згідно з п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 505 (зі змінами) департаментом було здійснено перевірку достовірності наданої інформації щодо наявності житла. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 - чоловіка відповідача ОСОБА_1 з 11.11.2015 року має у власності квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 11 постанови передбачено, що виплата грошової допомоги припиняються у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації неповідомлення про зміну обставин, які випливають на призначення грошової допомоги. На підставі цього виплату допомоги було припинено. Позивач просив стягнути з відповідача суму безпідставно отриману грошову допомогу у розмірі 75 001, 26 гривень за період 03.06.2017 року по 29.02.2020 року, а також судові витрати в розмірі 2102 гривні.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 липня 2020 року справа розглядається в порядку спрощеного провадження із викликом сторін в судове засідання.

12 липня 2021 року представник позивача ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позову наполягала.

Під час судових засідань представник позивача також наполягала на задоволені позову. Посилаючись на те що чоловіку відповідачки - ОСОБА_2 на прав власності належить частка квартира АДРЕСА_2 , тобто ОСОБА_1 не мала законних підстав для отримання від держави щомісячної допомоги.

13 травня 2021 року від відповідача на адресу суду також надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, вимоги позивача не визнає та просить в задоволені відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надаючи пояснення зазначила, що згідно рішення суду від 15 червня 2020 року з чоловіком розірвано шлюб. Але на справді фактично вони перестали жити починаючи з 2015 року, при цьому взагалі не підтримували стосунки. В квартирі АДРЕСА_3 вона мешкає разом з дітьми, її колишній чоловік мешкає по АДРЕСА_4 . Про те, що у ОСОБА_2 мається квартира у власності вона дізналась тільки через три роки коли подала заяву до Департаменту. Розірвати шлюб раніше вона не могла оскільки мала на утриманні малолітніх дітей.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 . В 2015 році вона свою чотирьох кімнатну квартиру розділила між синами. Фактично відповідачка у справі - ОСОБА_1 з її сином не мешкала, оскільки останній зловживав спиртними напоями. Про наявність в нього квартири вона не могла знати.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , а також її діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мають статус внутрішньо переміщених осіб, фактичне місця проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_5 .

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2004 року №505 було установлено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послу, а також затверджено Порядок про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (надалі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку в редакції, чинній станом на день набуття відповідачем статусу внутрішньо переміщеної особи, встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Рішенням УСЗН Маріупольської міської ради Лівобережного району від 04.01.2017 року родині ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було призначено грошову допомогу на період з 22.12.2016 по 21.06.2021.

Рішенням УСЗН Маріупольської міської ради Лівобережного району від 06.07.2017, 23.01.2018, 06.08.2018, 06.08.2018, 22.01.2019, 02.08.2019 та від 11.02.2020 родині ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було повторно призначено грошову допомогу на період з 22.06.2017 по 26.07.2020 загальна сума допомоги на сім`ю 2442,00 гривень щомісячно.

Згідно інформаційної довідки №202659644 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 з 11.11.2015 має у власності 1/1 частині квартири АДРЕСА_2 .

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. №1085., м. Маріуполь Донецької області, де розташована квартира яка належить колишньому чоловіку відповідача на праві власності, не входило, до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та на території вказаної області ніколи не проводилась антитерористична операція.

Тому наявність у відповідача у власності житла на території, визначеної ПК 01.10.2014 №505 (зі змінами) є причиною виникнення переплати раніше виплаченої допомоги.

Відповідно до п.12 постанови передбачено, що виплата грошової допомоги припиняються у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації неповідомлення про зміну обставин, які випливають на призначення грошової допомоги. На підставі цього виплату допомоги було припинено з 06.03.2020.

Згідно рішення Департаменту соціального захисту населення ММР про виявлення надміру виплачених коштів соціальної допомоги №226/110 від 06.03.2020, та розрахунку надмірно сплачених коштів - заборгованість ОСОБА_1 за період 03.06.2017 по 29.02.2020 складає 75001, 26 гривень

Згідно заяви ОСОБА_1 від 12.05.2020 року до Департаменту соціального захисту населення ММР, остання добровільно сплачувати кошти за надання допомоги не збирається, оскільки про наявність житла у її чоловіка вона не знала, з чоловіком вони мешкають окремо, оскільки він веде аморальний спосіб житла.

З рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 червня 2020 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану ММУЮ Донецької області від 03 вересня 2008 року, розірвано. Рішення набрала законної сили 06.08.2020 року. Крім того, рішенням суду встановлено, що подружжя ОСОБА_7 з 2015 року спільного господарства не ведуть та мешкають окремо.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом із тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два виключення, коли безпідставно набуте майно не підлягає поверненню: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презимуються, а отже відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

Пунктом 10 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо - переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (зі змінами та доповненнями). Відповідно до зазначеного пункту, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання, що при прийнятті заяви ОСОБА_1 зроблено не було.

Таким чином, із урахуванням зазначених норм матеріального права враховуючи, що відповідач не мала можливості повідомити про набуття права власності чоловіком з яким не проживала разом, суд вважає що позивач (платник грошових коштів) не довів недобросовісності у діях відповідача (набувача допомоги), а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді адресної допомоги.

Враховуючи добровільну виплату позивачем сум грошової допомоги, відсутність недобросовісності, та відсутність навмисного приховування факту належності відповідачу нерухомого майна, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної грошової допомоги - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судова влада України http://court.gov.ua/sud0538/.

Вступна та резолютивна частини рішення складені 16 липня 2021 року. Повний текст судового рішення виготовлено 19 липня 2021 року.

Відомості про сторін:

Позивач: Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, юридична адреса: м. Маріуполь, пр. Миру 70, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса мешкання: АДРЕСА_5 .

Суддя Вайновський А.М.