Провадження № 2/752/7626/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кирильчук І. А.,

за участю секретаря Сінчук І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 11 вересня 2010 року по 27 травня 2019 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2019 року у справі № 127/24694/18. У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року у справі № 752/19650/19 на відповідача було покладено обов`язок сплачувати позивачу на утримання сина аліменти в розмірі 2 000,00 грн щомісяця. Однак, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання спільного сина, грошових коштів, які сплачує відповідач на дитину, не вистачає на її утримання.

Позивачу стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштований, має постійне місце роботи, працюючи на посаді інженера-програміста з 03 липня 2020 року у ТОВ «Технічний та інформаційний сервіс» та заробітна плата якого перевищує 10 000,00 грн, хоча й не офіційно відповідач отримує зарплату в такому розмірі, про що неодноразово зазначав, а також має і інші додаткові доходи, що дозволяють йому купувати новий автомобіль та інші коштовні речі, покупку яких він реєструє на свою матері чи інших родичів аби приховати свій майновий стан та реальні доходи, у той час, як його дитини потребує належного утримання та лікування. Саме тому, наявність достатнього доходу надає відповідачу можливість сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина у вигляді частки від усіх видів офіційних прибутків та тих, які він приховує, а розшук таких доходів унеможливлює судове рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, які і слід змінити, саме в інтересах дитини.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить змінити спосіб стягнення з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 2 000,00 грн на 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просить покласти на відповідача усі судові витрати, серед яких судовий збір та витрати на правову допомогу адвоката у сумі 15 000,00 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі № 752/15292/21 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що у липні 2020 року ОСОБА_1 вже зверталася до суду з позовом до ОСОБА_2 з тим самим предметом та з тих самих підстав, зокрема, зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 2 000,00 грн на 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з підстав того, що відповідач самоусунувся та ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь в додаткових витратах на утримання спільного сина. Крім того, позивачу стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштований у ТОВ «Технічний та інформаційний сервіс», отримує дохід, який перевищує 10 000,00 грн, що дозволяє йому купувати новий автомобіль та інші коштовні речі, покупку яких реєструє на родичів аби приховати свій дохід, а тому відповідач має можливість сплачувати аліменти в частці від заробітку.

18 вересня 2020 року Голосіївським районним судом міста Києва у справі № 752/13417/20 ухвалено рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

13 січня 2021 року постановою Київського апеляційного суду рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року залишено без змін.

Тобто, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року у справі № 752/13417/20 набрало законної сили.

Таким чином, в указаній справі та у справі, що є предметом розгляду, сторони, предмет та підстава позовів є тотожними.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, а також їх правонаступники, не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Судом установлено, що у справі № 752/13417/20 та у справі, що є предметом розгляду, сторони (позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 ), предмет (зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу) та підстава позовів (відповідач з 03 липня 2020 року офіційно працевлаштований на посаді інженера-програміста у ТОВ «Технічний та інформаційний сервіс», отримує дохід, який перевищує 10 000,00 грн, що дозволяє йому купувати новий автомобіль та інші коштовні речі, покупку яких реєструє на родичів аби приховати свій дохід, а тому відповідач має можливість сплачувати аліменти в частці від заробітку) є тотожними.

Так, законодавець не обмежує право одержувача аліментів на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я його чи платника аліментів та в інших випадках, передбачених законом (стаття 192 СК України).

У той же час, звертаючись до суду з указаним позовом у червні 2021 року, позивач зазначив тотожні підстави позову, з яким звертався до суду у липні 2020 року, зокрема, офіційне працевлаштування відповідача з 03 липня 2020 року на посаді інженера-програміста у ТОВ «Технічний та інформаційний сервіс», отримання ним доходу, який перевищує 10 000,00 грн та інші додаткові доходи, що дозволяють йому купувати новий автомобіль та інші коштовні речі, покупку яких він реєструє на свою матері чи інших родичів аби приховати свій майновий стан та реальні доходи. На будь-які інші підстави, що на думку позивача, є підставою для зміни способу стягнення аліментів на дитину, остання, звертаючись до суду з позовом у червні 2021 року, не посилалась.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Тому, за встановлених судом обставин наявності судового рішення, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись статтею 200, пунктом 3 частиною першою статті 255 ЦПК України, 259-261, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, закрити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. А. Кирильчук