Провадження №22-ц/812/1641/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Бондаренко Т.З.,

суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №487/1162/20 за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 30 квітня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Кузьменко В.В., в приміщенні того ж суду, у справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виплату грошової компенсації частини спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про виплату грошової компенсації частини спільного сумісного майна подружжя.

Заяву обґрунтовувала тим, що з 2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2015 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу, а саме у 2013 році, ними був придбаний за спільні кошти автомобіль «RENAULT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску. Зазначений автомобіль був зареєстрований на відповідача та на даний час знаходиться в нього у користуванні разом із відповідними документами. Відповідач мирним шляхом сплатити половину вартості цього автомобіля їй відмовляється.

Посилаючись на викладене, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 1/2 частину грошової компенсації вартості автомобіля марки RENAULT TRAFIK, 2007 року випуску в розмірі 127079 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 30 квітня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частини ринкової вартості автомобіля марки «RENAULT», модель «TRAFIK» у розмірі 69600 грн.

Рішення мотивовано тим, що вказане майно підлягає дійсному поділу, проте оскільки це є неподільною річчю то підлягає поділу між подружжям по Ѕ частині вартості такої речі, а саме з урахуванням довідки експерта половина ринкової вартості автомобіля, яка складає 69600 грн. підлягає стягненню на користь позивачки.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу в якій посилалася на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити її вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилався на неможливість збільшення в ціні спірного автомобіля порівняно з висновком експерта в 2016 році з 138058 грн. до 254158 грн. в 2020 році, що на його думку є нелогічним. В зв`язку з чим вважав правильним, що суд прийняв до уваги вартість автомобіля зазначену в наданій ним інформаційній довідці в розмірі 139200 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, і таке встановлено судом, що з 2007 року до 2015 року сторони перебували у шлюбі. В період перебування у шлюбі, у червні 2013 року ними був придбаний автомобіль «RENAULT», модель TRAFIK, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 26 червня 2013 року був зареєстрований на відповідача.

10 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про поділ майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі - продажу зазначеного автомобіля, укладеного 05 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 15 вересня 2015 року накладено арешт на даний автомобіль.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2019 року визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку за кожним на автомобіль марки «RENAULT», модель TRAFIK, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , та визнаний недійсним договір купівлі - продажу зазначеного автомобіля, укладений 05 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яке постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 червня 2019 року залишено без змін.

Незважаючи на наявні рішення суду, а також накладений арешт на автомобіль, 29 червня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі - продажу автомобіля №4841/2019/1538633.

Даний майновий спір виник між сторонами з сімейних правовідносин, зокрема, з правовідносин між подружжям як між співвласниками. Дані правовідносини регулюються відповідними нормами сімейного і цивільного права.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В ст. 65 СК України зазначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Подружжя відповідно до ст. 66 СК України має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

Стаття 68 СК України передбачає, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою (ст. 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України)

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності відповідно до ст. 368 ЦК України є спільною сумісною власністю. 3. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 2. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ст. 372 вказаного Кодексу майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Статтею 370 ЦК України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України.

Співвласник згідно ст. 364 ЦК України має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати цільового призначення.

Спірний автомобіль марки «RENAULT», модель «TRAFIK», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_2 на даний час, є об`єктом спільної часткової власності сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як набутий подружжям у шлюбі у спільну сумісну власність.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення

Автомобіль безумовно є річчю неподільною. Також недоцільним було б можливим залишення автомобіля у спільній власності і надалі, оскільки встановлення спільного режиму користування автомобілем неможливе, виходячи з того, що сторони припинили спільне проживання і ведення спільного побуту, і їх стосунки на даний час є конфліктними і можуть розглядатись як такі, що унеможливлюють досягнення згоди з приводу користування спільним автомобілем. Тому доцільним є здійснити поділ спільного майна саме у такий спосіб, про який просить позивач, і за яким неподільна річ залишається одному з співвласників зі стягненням з нього на користь іншого співвласника грошової компенсації у розмірі вартості його частки і з подальшим (після сплати компенсації) припиненням спільної часткової власності.

При вирішенні питання про доцільність залишення автомобіля саме відповідачу зі стягненням з нього грошової компенсації на користь позивачки, суд бере до уваги, що такий позов заявила позивач, яка тим самим виявила згоду на припинення її права власності на вказане майно з отриманням замість нього грошової компенсації. Суд враховує, що відповідач не заявив зустрічної вимоги про поділ автомобіля у протилежний спосіб, а більш того вказаний автомобіль відповідачем було продано без відома та згоди позивачки (а.с.160-161).

Таким чином, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовна вимога позивачки ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на її користь грошової компенсації у розмірі вартості Ѕ частки позивачки у вказаному майні, підлягає задоволенню.

Такий поділ відповідає вимогам ч.2 ст.364 ЦК України та ч.2 ст.71 СК України.

В той же час, районний суд визначаючи вартість спірного автомобіля, взяв до уваги інформаційну довідку провідного експерта відділу експертиз РТПП Миколаївської області Горського А.О. від 28 квітня 2021 року №140-441, відповідно до якої вартість легкового автомобіля марки «RENAULT», модель «TRAFIK», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , складає 139 200 гривень.

Також, суд вказав, що зазначена вартість спірного автомобіля сторонами не оспорювалась.

З таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Так, пред`являючи позов ОСОБА_1 на підтвердження вартості автомобіля надала висновок оцінювача про ринкову вартість автомобіля марки «RENAULT», модель «TRAFIK», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, яка становить 254158 грн. (а.с. 36-38).

Відповідач не погоджуючись з даною оцінкою посилався на висновок №429 про оцінку транспортного засобу, виконаного на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2016 року у справі, яка розглядалася раніше відповідно до якого ринкова вартість спірного автомобіля становила 138058 грн. (а.с. 104-109).

Також відповідачем надано інформаційну довідку експерта від 28 квітня 2021 року №140-441, відповідно до якої вартість спірного автомобіля складає 139 200 гривень (а.с.110).

В той же час, районний суд пославшись на вказану довідку, не звернув уваги на те, що ціна автомобіля визначена в ній не відповідає середньо статистичному значенню варіантам цін аналогічних автомобілів, інформація про які розміщена на українських Інтернат-сайтах, спеціалізованих по об`явам купівлі-продажу автомобілів в Україні, на підставі яких здійснювався розрахунок. Так, із додатку до довідки слідує, що експертом взято до розрахунку ціни п`яти варіантів аналогічних автомобілів, ціна яких становила 191544 грн., 194320 грн., 193 000 грн., 199872 грн., 208200 грн. та 208275 грн. За такого середня вартість автомобіля становитиме 199202 грн., а не 139200, як зазначено в довідці. За наявності вказаних розбіжностей, вказана довідка не може вважатись належним доказом.

Не може також бути прийнята до уваги і ціна автомобіля визначена у експертному висновку від 13 травня 2016 року, оскільки вона не відповідає цінам, які існують на час вирішення даного спору.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України від 03 жовтня 2018 року у справі за № 127/7029/15-ц, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Як вбачається із висновку оцінювача про ринкову вартість автомобіля марки "RENAULT», модель TRAFIK, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , TRAFIK, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, в сумі 254158 грн., станом на час вирішення спору, тобто на 06 лютого 2020 року, визначена експертом з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів № 724/16740 від 04 серпня 2009 року, яка розроблена відповідно із Законами України «Про судову експертизу» та «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» найбільше приближена у часі до розгляду справи і ухвалення даного рішення, що буде більше відповідати змісту закону щодо поділу майна шляхом сплати компенсації, і самому змісту поняття компенсації, яка означає дійсну відповідність розміру компенсації вартості майна, за яке вона сплачується, і є реальним відшкодуванням грошима за майно (обміном рівнозначних величин). Тому вказана вартість автомобіля є прийнятною та такою, що підлягає застосуванню при визначенні грошової компенсації вартості Ѕ частини автомобіля.

Таким чином розмір грошової компенсації вартості Ѕ частини спірного автомобіля буде становити 127079 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Заперечення відповідача, щодо визначеної вартості автомобіля в сумі 254158 грн., яка є більшої ніж вартість цього ж автомобіля визначена станом на 2016 рік, що на його думку є не логічним, з урахуванням строку експлуатації автомобіля, не можна прийняти до уваги, оскільки таке посилання є лише припущенням і не ґрунтується на належних, допустимих, достовірних та достатніх спростовних доказах. Як зазначено в даній постанові інформаційна довідка від 28 квітня 2021 року не є таким доказом.

Відповідно до положень п.1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

За такого оскаржуване рішення районного суду підлягає зміні в частині розміру грошової компенсації.

В зв`язку з цим, вказане рішення також підлягає зміні і в частині розподілу судових витрат, а саме стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір сплачений нею при подачі позову та апеляційної скарги та витрат на правничу допомогу, яку вона просила при подачі апеляційної скарги та відповідно тому надала докази.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 30 квітня 2021 року змінити в частині розміру стягнення вартості Ѕ частини автомобіля та розміру судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) вартість 1/2 частини автомобіля марки "RENAULT», модель TRAFIK у розмірі 127079 грн. та 6327 грн. судових витрат які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 3150 грн. та 3177 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту, 04 жовтня 2021 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова