Єдиний унікальний номер 233/363/21
Номер провадження 22-ц/804/2195/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року

м. Бахмут

справа № 233/363/21

провадження № 22-ц/804/2195/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Кішкіної І.В., Тимченко О.О.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2021 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Бєлостоцька О.В.), ухваленого в приміщенні суду в місті Костянтинівка Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У січні 2021 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк», Банк) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що за кредитним договором, укладеним 14 травня 2009 року між банком та ОСОБА_2 , остання отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого згодом було збільшено до 8000 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

ОСОБА_2 порушувала свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальниця ОСОБА_2 померла. Станом на дату смерті позичальниці заборгованість за кредитним договором від 14 травня 2009 року становила 7673 гривні 68 копійок.

Спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальниці та відповідачки, де в якості адреси реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 .

13 лютого 2019 року позивачем відповідно до вимог частини 2 статті 1281 ЦК України до Костянтинівської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, на яку отримано відповідь від 01 вересня 2019 року, зі змісту якої вбачається, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Банк просив стягнути з ОСОБА_1 , як спадкоємця на свою користь заборгованість за кредитним договором від 14 травня 2009 року у розмірі 7673 гривні 68 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2021 року в позові відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми процесуального та матеріального права.

Посилається на висновки Верховного суду у постановах від 18.09.2019 №336/7643/18, від 22.01.2020 №306/2000/16-ц, статті 1268, 1282 ЦК України та зазначає, що відповідач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрована з позичальником за однією адресою.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

14 травня 2009 року ОСОБА_2 підписала заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.15)

Підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, ОСОБА_2 погодилась з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір про надання банківських послуг. У заяві, зокрема, зазначено, що позичальниця ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 15,16, 17-26).

За кредитним договором від 14 травня 2009 року ОСОБА_2 було видано кредитні картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (а.с.27)

Зі змісту заяви від 14 травня 2009 року вбачається, що ОСОБА_2 було встановлено розмір кредитного ліміту у розмірі 1700 гривень 00 копійок, базова відсоткова ставка по кредитному ліміту на момент укладення договору 3% на місяць на залишок заборгованості (а.с.15)

Згідно інформації Банку (а.с.14), за кредитним договором від 14 травня 2009 року ОСОБА_2 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1700 гривень 00 копійок, розмір якого неодноразово змінювався банком і станом на 10 липня 2014 року становив 4600 гривень 00копійок.

ОСОБА_2 скористалась кредитними коштами за договором від 14 травня 2009 року, про що свідчить виписка по рахунку (а.с.10-13)

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 (а.с.32)

Відповідно до розрахунку Банку станом на 31 серпня 2020 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 14 травня 2009 року становить 7673 грвні 68 копійок та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4155 гривень 53 копійки та заборгованості за відсотками в розмірі 3518 гривень 15 копійок (а.с.7-9)

З розрахунку Банку вбачається, що станом на 31 січня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 14 травня 2009 року за тілом кредиту становила 4155 гривень 53 копійки, заборгованість за відсотками за користування кредитом 3189 гривень 63 копійки (а.с.7-9).

Листом від 21 травня 2021 року № 368 КП «Служба єдиного замовника» повідомило суд про неможливість виконання ухвали суду від 09 квітня 2021 року про витребування доказів в частині надання довідки про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату смерті ОСОБА_2 (а.с.87)

Відділ реєстрації Костянтинівської міської ради листом від 19 квітня 2021 року № 1330/09 повідомив суд про відсутність інформації про осіб, які станом на 10 лютого 2015 року проживали за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.82)

Реєстрація відповідачки по справі ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується копіями паспортів, наявних в матеріалах справи (а.с.28-29, 30-31)

13 лютого 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Костянтинівської державної нотаріальної контори із претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України про включення кредиторської вимоги заборгованості за кредитним договором в розмірі 7673 гривні 68 копійок до спадкової маси після смерті ОСОБА_2 (а.с.34-35)

Листом від 19 лютого 2019 року № 431/01-16 Костянтинівська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «Приватбанк» про відсутність спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.35)

На запит суду Костянтинівська державна нотаріальна контора листами від 20 квітня 2021 року № 750/01-09, № 751/01-16 також повідомила про відсутність спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.83-85)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» слід відхилити.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації.

Посилаючись у позові на ті обставини, що відповідач, як спадкоємиць ОСОБА_2 проживала у будинку та фактично прийняла спадщину після її смерті, позивач належних доказів на підтвердження цих обставин не надав.

Суд першої інстанції, сприяючи у реалізації прав Банку, прийняв заходи для отримання цієї інформації та своєю ухвалою від 9 квітня 2021 року витребував докази з КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради», відділу реєстрації Костянтинівської міської ради, проте дані про проживання відповідача з померлою ОСОБА_2 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 суду надані не були.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 2 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до частин 2, 3 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Банк у апеляційній скарзі посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.09.2019 року по справі 640/6274/16-ц, відповідно до якої при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається , що Банком 16 січня 2019 року було направлено Претензію кредитора в порядку статті 1281 ЦК України до Костянтинівської державної нотаріальної контори. Зі змісту претензії вбачається, що Банку стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 34).

Згідно відповіді Костянтинівської ДНК від 19.02.2019 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась. (а.с. 35) Станом на 20.04.2021 року спадкову справа також відсутня. (а.с. 83)

Обґрунтовуючи підстави позову, Банк посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємицею померлої , відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте ці обставини у судовому засіданні встановлені не були, а сам лише факт реєстрації відповідача за однією адресою з померлою цей факт не доводить.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З метою встановлення обсягу спадкового майна судом було зроблено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до Реєстру прав власності після смерті ОСОБА_2 , проте дані про наявність у померлої будь-якого нерухомого майна у реєстрі відсутні.

Позивач також не надав суду доказів про наявність та обсяг спадкового майна після смерті ОСОБА_2 .

Враховуючи наведені обставини справи, апеляційний суд, всупереч доводів апеляційної скарги позивача, вважає, що за відсутності даних про спадкоємство ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , даних про фактичне прийняття спадщини після її смерті та даних про обсяг і вартість спадкового майна правові підстави для задоволення вимог Банку як кредитора у порядку ст.1282 ЦК України відсутні.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У відповідності з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку залишення оскаржуваного рішення без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді І.В. Кішкіна

О.О. Тимченко