ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6313/21 Справа № 214/7251/20 Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 214/7251/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року, яка постановлена суддею Євтушенко О.І. у місті Кривому Розі та повний текст ухвали складено 24 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

23 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в порядку ст.149 ЦПК України, в якій просила суд накласти заборону на відчуження та експлуатацію автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 посилаючись на те, що не вжиття заходів забезпечення позову, вказаним видом, може унеможливити виконання майбутнього рішення суду, перешкоджання поновленню її порушених прав та інтересів.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши ОСОБА_3 будь-яку експлуатацію та відчуження вказаного автомобіля або його передачу іншим особам.

Заборонено органам державної реєстрації транспортних засобів (територіальним і регіональним сервісним центрам МВС України) здійснювати будь-які реєстраційні дії (зняття з обліку, постановку на облік тощо) з автомобілем марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначено, що заходи забезпечення позову застосовуються до ухвалення рішення по цивільній справі №214/7251/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Копію ухвали направлено для відома та негайного виконання до Саксаганському відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області (50065, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, 41) та Територіальному сервісному центру №1243 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області (50002, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову з тих підстав, що позивачем не надано належних доказів необхідності застосування заходів забезпечення позову, не надано доказів ймовірного утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення.

На думку апелянта застосований вид забезпечення позову є неспівмірним та не відповідає заявленим позовним вимогам, оскільки ніякої майнової вимоги у позивача до відповідачів немає. При цьому позивачу достеменно відомо, що спірний автомобіль був придбаний відповідачем ОСОБА_2 за кошти, які йому подарували його брат та батьки.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_3 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, відповідача ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач, як на підставу забезпечення позову, посилалась на те, що предметом спору є правомірність відчуження відповідачем ОСОБА_2 автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Натомість відповідач ОСОБА_3 має можливість здійснити відчуження спірного майна, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення по справі.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши ОСОБА_3 будь-яку експлуатацію та відчуження вказаного автомобіля або його передачу іншим особам та шляхом заборони органам державної реєстрації транспортних засобів (територіальним і регіональним сервісним центрам МВС України) здійснювати будь-які реєстраційні дії (зняття з обліку, постановку на облік тощо) з автомобілем марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив з того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду по даній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для забезпечення позову, проте не може погодитись із визначеним судом першої інстанції способом забезпечення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Як вбачається з виділених матеріалів цивільної справи, предметом спору є правомірність відчуження відповідачем ОСОБА_2 автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених позивачем позовних вимог, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Однак, обираючи спосіб забезпечення позову у вигляді арешту, суд першої інстанції не взяв до уваги, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби, обмеженні права користування майном є співмірними, оскільки накладення арешту на спірне майно, може бути перешкодою для використання такого майна.

Так, статтею 152 ЦПК України визначено види забезпечення позову, зокрема: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії;заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам; встановлення обов`язку вчинити дії щодо унеможливлення доступу користувачів мережі Інтернет до об`єктів права інтелектуальної власності, правомірність використання (розміщення) яких у мережі Інтернет є предметом спору.

Колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного майна буде співмірним із заявленими позовними вимогами та достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду першої інстанції, в той час як накладення арешту на спірне майно, заборона будь-якої експлуатації, може бути перешкодою для використання такого майна.

Не можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви позивача доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних доказів необхідності застосування заходів забезпечення позову, не надано доказів ймовірного утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення, оскільки заява позивача містить обґрунтування, необхідне для часткового задоволення вказаної заяви, а вжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони відчуження спірного майна буде співмірним заходом забезпечення заявленого позову.

Також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що застосований вид забезпечення позову є неспівмірним та не відповідає заявленим позовним вимогам, оскільки ніякої майнової вимоги у позивача до відповідачів немає, оскільки між сторонами виник спір з приводу правомірності відчуження відповідачем ОСОБА_2 автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , тому в даному випадку відсутність майнової вимоги у позивача до відповідачів не є підставою для скасування заходів забезпечення позову відносно спірного майна.

Пояснення представника позивача та відповідача ОСОБА_2 в засіданні колегії суддів про те, що спірний автомобіль, після прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, продано колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами в той час, як суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що належним способом забезпеченню позову буде заборона відповідачу відчуження майна, а саме: автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вищевикладених обставин, не перевірив наявності правових підстав для забезпечення позову саме шляхом накладення арешту та заборону будь-якої експлуатації спірного автомобіля, в той час як сама позивач просила суд першої інстанції заборонити відповідачу ОСОБА_3 відчуження спірного майна, тому дійшов помилкового висновку про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами дійсно виник спір з приводу правомірності відчуження відповідачем ОСОБА_2 автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, колегія суддів, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вищевказаного спірного майна.

Заборона відчуження спірного нерухомого майна не обмежить прав відповідача на користування та володіння вказаним нерухомим майном.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду в частині способу забезпечення позову ОСОБА_1 підлягає зміні з накладання арешту на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на заборону його відчуження.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині способу забезпечення позову ОСОБА_1 з накладання арешту на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на заборону його відчуження, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року змінити в частині способу забезпечення позову ОСОБА_1 з накладання арешту на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на заборону його відчуження.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: