КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 357/305/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/12105/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Орєхова О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и в :

у січні 2021 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів у сумі 42 112 грн, яка визначена Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 26.08.2010.

В обґрунтування позову зазначав, що сторони перебували у шлюбі з 2001 року по 2008 рік. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2010 з нього на користь відповідачки на утримання доньки стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів.

У березні 2017 року донька переїхала проживати до нього та була на його повному утриманні, тому він і перестав сплачувати аліменти з цієї дати. У вересні 2018 року донька стала проживати у його батьків, а він продовжував її матеріально забезпечувати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 01.06.2020 припинено з 15.08.2019 стягнення з нього аліментів на користь відповідачки. Вказаним рішенням встановлено, що з вересня 2018 року доньку ОСОБА_3 утримує батько, та що він разом з донькою проживають у його батьків.

Відповідно до розрахунку державного виконавця від 05.10.2020 з березня 2017 року по 15.08.2019 утворилася заборгованість у сумі 42 112 грн. Загальна сума боргу станом на 15.08.2020 становить 69 873 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2021 позов задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від заборгованості по сплаті аліментів у сумі 46 785 грн, визначений Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2010 року. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не вірно витлумачено постанову Київського апеляційного суду від 22.09.2020. Натомість у цій постанові вказано, що суд помилково виходив з того, що з вересня 2018 року доньку утримує батько, та не встановлено, що позивач проживав з неповнолітньою донькою і матеріально її забезпечував. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на пояснених свідків, а матеріали справи не містять доказів, які підтверджували б, що неповнолітня донька проживала разом з батьком і знаходилась на його повному утриманні. Суд не повинен був посилатись на пояснення самої доньки, оскільки в судовому засіданні остання зазначила, що перебуває з нею в неприязних відносинах. Крім того, дочка давала неправдиві свідчення, оскільки перебувала під психологічним тиском батька. Донька зареєстрована разом з нею з 10.06.2006 за адресою АДРЕСА_1 та дана адреса є основним місцем проживання дитини. Тимчасове проживання дитини у баби та діда не звільняє позивача від обов`язку сплачувати аліменти. Зазначена позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.06.2020 у справі № 158/1638/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно і до повноліття дитини.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.10.2020, складеного державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ЦМУЮ (м. Київ ), станом на 15.08.2020 по сплаті аліментів становить 69 873 грн. У дану суму також входить заборгованість, що утворилася до березня 2017 року - 23 088 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення аліментів на утримання дитини позовні вимоги задоволені частково. Припинено з 15.08.2019 стягнення аліментів з ОСОБА_1 , що стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття. В частині позовних вимог про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 22.09.2020 рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2020 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у позові.

Свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивача та свідок ОСОБА_8 надали покази про те, що дитина проживала разом з батьком з березня 2017 року.

Свідок ОСОБА_9 , яка є матір`ю відповідачки надала покази про те, що у 2017 році дитина проживала разом з матір`ю. проживати до батька дитина пішла навесні 2019 року,проте через два дні повернулася до матері. Крім того, під час проживання дитини у батьків позивача вони забезпечувала неї матеріально, у 2018 році придбали путівку до Туреччини, проте з невідомих причин дитина відмовилася від подорожі, а позивач повернув речі, які були придбані для дитини.

Неповнолітня ОСОБА_3 надала пояснення про те, що наприкінці 2016 року перейшла проживати до батька. А у період навчання в 10-му та 11-му класі проживала у батьків позивача, проте матеріально її забезпечував батько.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що донька сторін перебуває на утриманні позивача з березня 2017 по 15.08.2019, та що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2020 встановлено, що з вересня 2018 року неповнолітню доньку ОСОБА_3 утримує батько ОСОБА_1 , маючи допомогу від своїх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , і в цій частині рішення суду набрало законної сили.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У судовому порядку аліменти стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина.

За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2010 аліменти стягнуто з батька дитини ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2020 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 припинено стягнення з нього аліментів з 15.08.2019. В цій частині рішення суду набрало законної сили.

Звертаючись з позовом про припинення стягнення з нього аліментів на користь матері дитини позивач вказував на те, що з червня 2018 року донька ОСОБА_3 проживає з ним.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач не посилався на те, що донька проживає з ним з березня 2017 року та не ставив вимоги про припинення стягнення з нього аліментів з березня 2017 року.

Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 22.09.2020 встановлено, що донька сторін з вересня 2018 року проживає з батьками позивача, а не з позивачем. Суд апеляційної інстанції скасував рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2020 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, оскільки не погодився з висновками суду першої інстанції про те, що батько утримує дитину, а також з тим, що він є належним позивачем у справі про стягнення аліментів, оскільки дитина з ним не проживає.

Відтак посилання суду першої інстанції при вирішенні даного спору на те, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2020 у тій частині, де встановлено, що з вересня 2018 року неповнолітню доньку ОСОБА_3 утримує батько ОСОБА_1 , маючи допомогу від своїх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 набрало законної сили суперечать змісту постанови Київського апеляційного суду від 22.09.2020.

Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі виникнення спору судом.

Оскільки за рішенням суду аліменти з ОСОБА_1 стягнуто з 09.08.2010, а припинено стягнення аліментів з 15.08.2019 підстави для звільнення платника аліментів від обов`язку сплачувати аліменти у період з 09.08.2010 по 15.08.2019 відсутні.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на показах свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також на поясненнях неповнолітньої доньки сторін, проте суд не звернув уваги на те, що такі покази суперечать як обставинам, викладеним ОСОБА_1 у позовній заяві про припинення стягнення аліментів, так і обставинам, встановленим постановою Київського апеляційного суду від 22.09.2020.

За вказаних обставин підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам за період з березня 2017 року по 15.08.2019 відсутні, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що з березня 2017 року донька перебувала на його утриманні.

Інші підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам позивачем у позові не наведені.

Колегія суддів звернула увагу на те, що 17.07.2021 донька сторін стала повнолітньою, а стягувачем у виконавчому провадженні є мати дитини.

Разом з тим, відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів.

Відтак законом встановлений механізм контролю за цільовим використанням коштів, які сплачуються платником аліментів.

За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

Судовий збір , сплачений за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача на користь відповідачки за правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2021 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 362 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 29.09.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук