ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року

м. Харків

Справа № 622/1139/20

Провадження № 22-ц/818/4216/21

№ 22-ц/818/4790/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 5 квітня 2021 року та додаткове рішення того ж суду першої інстанції від 19 травня 2021 року, хваленіу складі судді Квітки О.О.,

установив:

П`ятого листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на підставі судового наказу Золочівського районного суду Харківської області від 06.02.2019, на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 9000 грн щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтований тим , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.07.2002 до 25.04.2018. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 06.02.2019 з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.01.2019 і до досягнення дітьми повноліття (справа № 622/91/19). З часу ухвалення рішення у справі № 622/91/19 витрати на утримання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 значно зросли з огляду на те, що обидва сини почали навчання у коледжі, мешкають у гуртожитку та потребують додаткових індивідуальних занять. ОСОБА_2 працює у компанії, що діє під комерційним позначенням «ON TAXI» та має середній дохід близько 50000 грн. Відповідач ухиляється від виконання судового наказу у справі № 622/91/19, сплачуючи мінімальний розмір аліментів - 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 5 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на повному утриманні ОСОБА_1 спростовується дослідженими у судовому засіданні доказами. Не довела позивач також отримання ОСОБА_2 доходів у більшому розмірі порівняно з розміром доходу, що він отримував при визначенні розміру аліментів. Сімейний кодекс України (надалі СК України) передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач не зазначила обставин, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів та не подала належних доказів на підтвердження вказаних обставин. Матеріальне становище платника аліментів значно не покращилося, оскільки його сімейне становище змінилося: він має на утриманні малолітню дитину.

Сьомого квітня 2021 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3400 грн.

Заява мотивована тим, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 він вказував, що орієнтовний розмір його судових витрат при розгляді цивільної справи № 622/1139/20 складе 2600 грн. Після ухвалення в указаній судовій справі рішення суду від 05.04.2021 виявилося, що розмір судових витрат позивача склав 3400 грн. На підтвердження розміру та обсягу наданих судових витрат до заяви надані відповідні докази.

Додатковим рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 19 травня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на його користь 3400 грн витрат на правову допомогу.

Додаткове рішення мотивоване тим, що в рішенні суду від 05.04.2021 не було вирішене питання про витрати на правову допомогу. Зважаючи на тривалість судового процесу, кількість судових засідань, складність справи, а також те, що заперечення представника позивача по справі не спростовують співмірність, необхідність і дійсність судових витрат відповідача, заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду від 05.04.2021 ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, обставини, що мають значення для справи, які суд визнав установленими, не доведені, висновки суду не відповідають обставинам справи. А саме, довідка про працевлаштування ОСОБА_2 видана його братом, ОСОБА_6 , тому не може бути належним доказом у справі на підтвердження пояснень відповідача. У позивача є інформація про роботу ОСОБА_2 водієм у службі «OnTaxi». Внаслідок того, що трудові відносини у ОСОБА_2 з компанією «OnTaxi» відсутні, отримати докази наявності у ОСОБА_2 доходу в указаній компанії позивач не в змозі. Суд першої інстанції протиправно відмовив ОСОБА_1 у витребуванні у компанії «OnTaxi» відомостей про дохід ОСОБА_2 . Один з допитаних у суді першої інстанції свідків підтвердив роботу відповідача у справі у службі таксі, проте суд першої інстанції зазначеним поясненням належної правової оцінки не надав, прийнявши лише доводи відповідача.

ОСОБА_2 у відзиві проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечує. Посилається на те, що його перебування з компанією «OnTaxi» у трудових відносинах позивачем не доведено. Відповідач надав суду довідку про своє працевлаштування з 26.11.2020 та про розмір свого доходу. Доказів, які б спростовували вказані пояснення, ОСОБА_1 суду не надала. Заявлене в апеляційній скарзі клопотання ОСОБА_1 про витребування у компанії «OnTaxi» доказів задоволенню в суді апеляційної інстанції не підлягає. Оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_1 не довела вживання нею самостійно заходів для отримання вказаного доказу. Клопотання було заявлене позивачем з порушення процесуального строку до особи, статус якої не визначений, оскільки не вказане ні найменування юридичної особи, ні її ідентифікаційний код, ні адреса місцезнаходження.

ОСОБА_1 звернулася до Харківського апеляційного суду також з апеляційною скаргою на додаткове рішення від 19.05.2021. Послалася на те, що заява про ухвалення додаткового рішення подана ОСОБА_2 з порушенням процесуального строку. Відзив на позовну заяву відповідачем чи його представником не підписаний. Договір про надання правової допомоги, а отже, й орієнтовний розмір позовних вимог, підписаний ОСОБА_2 з адвокатом до подачі позовної заяви у дійсній справі. Суд, ухвалюючи додаткове рішення, не врахував скрутного матеріального становища позивача та наявності у ОСОБА_2 значної заборгованості зі сплати аліментів.

Відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення суду ОСОБА_2 не надав.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційних скарг та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу на додаткове рішення суду задовольнити з таких підстав.

Статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.09.2018 та серії НОМЕР_2 від 30.03.2005 (а.с. 5, 6).

Судовим наказом Золочівського районного суду Харкіської області від 06.02.2019 з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання двох синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини від усіх доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.01.2019 та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 4).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини 3, 4 ст. 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 184 СК в редакції Закону № 2475-VIII від 3 липня 2018 року розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обґрунтовуючи необхідність збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі наказу Золочівського районного суду Харківської області від 06.02.2019 у справі № 622/91/19 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/3 частини від усіх видів доходу ОСОБА_2 до 9000 грн щомісячно, ОСОБА_1 послалася на те, що вартість утримання дітей зросла у зв`язку зі вступом дітей до коледжу, а доходи ОСОБА_2 після ухвалення судового наказу у 2019 році зросли, оскільки він надає послуги з перевезення у службі таксі «OnТaxi».

ОСОБА_2 заперечив роботу в службі таксі «OnТaxi» та надав копію розпорядження № 1 від 26.11.2020 про прийняття його на роботу на посаду слюсаря по ремонту автомобілів з 26.11.2020 з посадовим окладом 5100 грн на місяць (а.с. 29).

ОСОБА_1 на підтвердження своїх пояснень доказів не надала, заявивши клопотання про витребування необхідних даних в компанії під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.06.2021 клопотання ОСОБА_1 було задоволене, витребувані в «OnТaxi» заявлені позивачем відомості (а.с. 134-135).

16.06.2021 копія ухвали Харківського апеляційного суду від 07.06.2021 була направлена «OnТaxi» за електронною адресою, вказаною позивачем в апеляційній скарзі (а.с. 147-150). Ухвала суду про витребування доказів виконана не була.

Як убачається з відомостей, розміщених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, «OnТaxi» не зареєстроване як юридична особа на території України.

Відповідно до ч.2 ст.21 Кодексу законів про працю України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч.1 ст. 21 КЗпП України).

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі (ч.1 ст. 24 КЗпП України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч.ч. 1, 2 ст. 205 Цивільного кодексу України).

З указаних вище вимог закону вбачається, що для того, щоб трудові відносини можливі в особи або з підприємством, установою, організацією (фізичною особою підприємцем) або вона може надавати певні послуги на підставі цивільно-правових угод, наприклад, послуги з перевезення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , стверджуючи про зміну майнового стану ОСОБА_2 , належних доказів такої зміни суду не надала. ОСОБА_2 не може перебувати у трудових відносинах з «OnTaxi», оскільки останній не є юридичною особою. А доказів укладення відповідачем цивільно-правових угод на перевезення пасажирів в матеріалах справи немає.

При цьому збільшення доходу відповідача може бути підтверджене довідкою з податкових органів, проте клопотань про витребування таких доказів позивач не заявляла.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні суду від 05.04.2021, не спростували. Тому її апеляційну скаргу на рішення суду від 05.04.2021 слід залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Сьомого квітня 2021 року ОСОБА_2 подав до суду заяву, у якій просив ухвалити додаткове судове рішення до рішення суду від 05.04.2021 у справі № 622/1139/20 та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 3400 грн судових витрат, понесених ним у зв`язку з розглядом справи (а.с. 87-88).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_2 указав, що орієнтовний розмір судових витрат при розгляді справи № 622/1139/20 був викладений ним у відзиві на позову заяву від 27.11.2020.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення суду про те, що відзив на позовну заяву ОСОБА_2 не підписаний. За відсутності підпису відповідача на відзиві не можна вважати, що до закінчення розгляду справи ОСОБА_2 була зроблена заява про розподіл судових витрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в суду першої інстанції не було підстав ухвалювати у цивільній справі № 622/1139/20 додаткове рішення, оскільки докази понесення таких судових витрат були надані ОСОБА_2 після ухвалення рішення суду без відповідної заяви до закінчення розгляду справи.

Відповідно до п.п. 2,4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення суду від 19.05.2021 належить задовольнити, додаткове рішення суду першої інстанції від 19.05.2021 скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з недоведеністю належними доказами понесення відповідачем судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду залишити без задоволення.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 5 квітня 2021 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення суду задовольнити.

Додаткове рішення Золочівського районного суду Харківської області від 19 травня 2021 року скасувати, ухваливши нове судове рішення.

ОСОБА_2 у прийнятті додаткового рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 вересня 2021 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук