Справа № 461/8734/20 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/1496/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

судового засідання

07 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар - Жукровська Х.І.,

з участю представника апелянта адвоката Жовтонецького В.М., представника відповідача адвоката Буковинського Т.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2021 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року, ухвалені в складі головуючого судді Романюка В.Ф., у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково недійсним та повернення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач за первісним позовом Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернувся в суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього борг за Кредитним договором №Z02.190.75640 від 09 листопада 2017 року в розмірі 70 246 грн. 03 коп.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись з позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» звернувся до Акціонерного товариства «Ідея Банк» із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсними пункти 1.1., 1.4., 6.1. Кредитного договору №Z02.190.75640 від 09 листопада 2017 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості та зобов`язання Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Кредитним договором №Z02.190.75640 від 09 листопада 2017 року, з часу його укладення, зарахувавши сплачені кошти в розмірі 65 296 грн. 10 коп., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу по Кредитного договору № Z02.190.75640 від 09 листопада 2017 року, а надлишок сплачених коштів повернути ОСОБА_1 . Також просив стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти по Кредитному договору № Z02.190.75640 від 09 листопада 2017 рокув розмірі 14 048 грн. 41 коп.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2021 року у задоволенні первісного позову Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання кредитного договору частково недійсним та повернення безпідставно отриманих коштів, задоволено повністю.

Визнано недійсними пункти 1.1, 1.4., 6.1 Кредитного договору №Z02.190.75640 від 09 листопада 2017 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості та зобов`язано Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів, здійснених ОСОБА_1 за Кредитним договором № Z02.190.75640 від 09 листопада 2017 року, з часу його укладення, зарахувавши сплачені кошти в розмірі 65 296,10 грн., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу по Кредитному договору №Z02.190.75640 від 09 листопада 2017 року, а надлишок сплачених коштів повернути ОСОБА_1 .

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840, 80 грн.

Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти по Кредитному договору №Z02.190.75640 від 09 листопада 2017 року в розмірі 14 048, 41 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір в сумі 840, 80 грн.

Рішення та додаткове рішення суду оскаржив позивач за первісним позовом АТ «Ідея Банк».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалюючи рішення, суд не врахував що Кредитним договір №Z02.190.75640 від 09 листопада 2017 року, був укладений під час дії Закону України «Про споживче кредитування», що набрав чинності 10.06.2017 року. Тому стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не може бути застосована до спірних у даній справі правовідносин. Окрім цього, застосування вимог статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин, які виникли у справі № 461/8734/20 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суперечитиме правовим висновкам Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-1341 цс15, відповідно до яких Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитним правовідносин, лише в тому разі якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типової процентної ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Також зазначає, що 10.06.2017 року втратили чинність Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Кабінету Мністрів України від 10.05.2007 року № 168.

На момент укладення Кредитного договору законодавство України передбачало можливість включення до договорів про споживче кредитування умов, що передбачають сплату споживачами плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості.

Хибним є висновок суду першої інстанції щодо недійсності передбаченої Кредитним договором умови про нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості, адже такий зміст суперечить частині другій статті 215 ЦК України, згідно якої правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом, в той час коли законодавством, чинним на час укладення Кредитного договору, не було заборонено передбачати у договорах споживчого кредиту умови про нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості, як і не передбачено вимоги щодо безоплатності послуг, за які вище вказана плата встановлена, а отже недійсність вказаної умови не встановлена законом, з огляду на що така не може вважатися нікчемною.

Звертає увагу на те, що у суду були відсутні підстави для задоволення зустрічного позову боржника про визнання недійсними пунктів кредитного договору, та здійснення перерахунку заборгованості враховуючи вимоги ст. 1212 ЦК України, оскільки такий спосіб захисту не відповідає вимогам закону. Тобто,боржником та судом відповідно належним чином не розмежовано реституцію та зобов`язання з безпідставного збагачення (кондиції). Зазначене, зокрема узгоджується із висновками Верховного Суду України, які викладено у постанові від 02.03.2016 року по справі №6-3090цс15.

Окрім того, вважає суперечливими висновки суду першої інстанції щодо строку позовної давності по позовних вимогах позивача за зустрічним позовом.

Щодо стягнення судового збору, то зазначає, що такий було стягнуто з АТ «Ідея Банк» двічі по 840 грн. як за основним рішенням так і за додатковим.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2021 року та додаткове рішення від 15 березня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позов АТ «Ідея Банк» задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що апеляційна скарга є безпідставною та надуманою. Звертає увагу на те, що послуги з ведення рахунку, розрахункове касове обслуговування, комісія за надання кредиту, про які відповідач зазначає у апеляційній скарзі, є повністю відмінними від, так званих, послуг, що визначені у п. 1.4 Кредитного договору № Z02.190.75640 від 09 листопада 2017 року. Встановлена відповідачем на постійній основі у п. 1.1, 1.4,6.1 Кредитного договору плата за обслуговування кредитної заборгованості є надуманою умовою договору, оскільки така послуга взагалі не надавалась та не надається. І відповідно не може бути надана, оскільки Банку невідома його електронна адреса та стаціонарний телефон. Тобто без звернення позивача навіть безоплатно Банк не може надати таку інформацію, що додатково свідчить вже про нікчемність такої умови договору. Умови кредитного договору, що передбачають плату за обслуговування кредитної заборгованості призводить до істотного дисбалансу сторін та являється окремою виключною підставою для визнання Кредитного договору в цій частині недійсним.

Щодо строку позовної давності, то вважає, що такий не пропущений, оскільки згідно п. 5.5 Кредитного договору № Z02.190.75640 від 09 листопада 2017 року сторони домовились, що строк позовної давності встановлюється сторонами у тривалістю 5 років. Позивач звернувся в суд з позовом у листопаді 2020 року.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 03.03.2021 та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 15.03.2021 залишити без змін, апеляційній скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Пунктом 10 частини 1 статті 252 ЦПК України встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справіу випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору є визнання недійсним кредитного договору .

Водночас ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 березня 2021 року справу № 496/3134/19, провадження № 61-974 св 21, за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 02 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

27 квітня 2021 року справа прийнята Великою Палатою Верховного Суду до розгляду (провадження № 14-44 цс 21).

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме щодо визнання недійсним кредитного договору у частині встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно з положеннями Закону України «Про споживче кредитування».

Оскільки вирішення вищенаведеного питання, має важливе значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2021 року, так як, зокрема, і вказану норму закону застосовано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку справи № 320/5115/17 Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 252, 367, 368 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання адвоката Жовтонецького В.М. задовольнити.

Провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2021 року та додаткове рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково недійсним та повернення безпідставно отриманих коштів - зупинити до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи за № 496/3134/19, провадження № 61-974 св 21.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 08 жовтня 2021 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді : С.М. Бойко

А.В. Ніткевич