Ухвала

03 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 667/2815/13

провадження № 61-10066ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Погрібного С. О. у справі за заявою Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 14 червня 2021 року подав до Верховного Суду апеляційну скаргу ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 квітня 2013 року, рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 06 серпня 2013 року, додаткове рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 29 квітня 2014 року, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2019 року, постанову Херсонського апеляційного суду від 23 січня 2020 року, ухвали Верховного Суду від 29 березня 2021 року та від 20 травня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2021 року ОСОБА_1 надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги і запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надати докази поважності причин його пропуску передбачених у пункті 1 або 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

26 липня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 на підставі пунктів 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України подав до Верховного Суду заяву про відвід судді-доповідача Погрібного С. О., яку 30 липня 2021 року передано судді-доповідачу, яка обґрунтована тим, що суддя-доповідач всупереч правилу частини десятої статті 188 ЦПК України не долучив до справи матеріалів справ № 2114/2538/12 та № 2114/3795/12.

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Погрібного С. О. передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

02 серпня 2021 року на виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді-доповідача Погрібного С. О. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Дундар І. О.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Аналіз заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Погрібного С. О. підтверджує, що в ній викладено незгоду заявника із процесуальним рішенням судді-доповідача Погрібного С. О. і не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді-доповідача Погрібного С. О., відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді. Тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Погрібного С. О. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар