Справа № 712/8403/21
Провадження № 2-о/712/130/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної податкової служби у Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної податкової служби у Черкаській області звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 .

При житті, а саме 12.08.2016 року мати склала заповіт, відповідно до якого заповідала на випадок своєї смерті їй належну на праві власності земельну ділянку. Відповідно до ст. 1235 ЦК України вона являється спадкоємцем за заповітом.

Інших спадкоємців не має.

У визначений законом 6-й місячний термін вона подала до Черкаської районної державної нотаріальної контори заяву при прийняття спадщини.

Відповідно до положень Податкового кодексу України спадкоємець першої черги при отриманні свідоцтва про право на спадщину звільнений від оподаткування. Доказом того, що померла ОСОБА_2 є її матір`ю є запис в графі «мати» в її свідоцтві про народження.

Однак, згідно свідоцтва про народження на російській мові її матір`ю записана « ОСОБА_2 », а її прізвище записано як « ОСОБА_2 ». Тобто, прізвище матері в свідоцтві про смерть різниться з її прізвищем в її свідоцтві про народження. Тому вимушена звертатись до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її матір`ю.

Той факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є моєю матір`ю, стверджується наступним.

Відповідно до свідоцтва про народження її батька його прізвище на російській мові було записано як « ОСОБА_2 ». Моя мати після реєстрації шлюбу отримала прізвище на російській мові « ОСОБА_2 ». Вважає, що прізвище матері було змінено та перекладено як « ОСОБА_1 » при видачі паспорта громадянки України. В пенсійному посвідченні матері її прізвище записано також « ОСОБА_1 ».

Відповідно до її свідоцтва про народження її прізвище записано « ОСОБА_2 ». В зв`язку з реєстрацією шлюбу вона змінила прізвище « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_1 ».

Встановлення даного юридичного факту їй необхідно для зменшення податкового зобов`язання.

Просить постановити рішення, яким установити юридичний факт про те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є її матір`ю.

Заявник в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Від Головного управління державної податкової служби у Черкаській області надійшла заява, в якій просять справу слухати без представника ГУ ДПС у Черкаській області.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка являється матір`ю ОСОБА_1

12.08.2016 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого заповідала на випадок своєї смерті, належну їй на праві власності земельну ділянку ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1235 ЦК України заявниця являється спадкоємцем за заповітом.

Інших спадкоємців не має.

У визначений законом 6-й місячний термін заявниця подала до Черкаської районної державної нотаріальної контори заяву при прийняття спадщини.

Відповідно до положень Податкового кодексу України спадкоємець першої черги при отриманні свідоцтва про право на спадщину звільнений від оподаткування.

Доказом того, що померла ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 є запис в графі «мати» в свідоцтві про народження заявниці.

Однак, згідно свідоцтва про народження заявниці, на російській мові її матір`ю записана « ОСОБА_2 », а її прізвище записано як « ОСОБА_2 ». Тобто, прізвище матері в свідоцтві про смерть різниться з її прізвищем в свідоцтві про народження ОСОБА_1 .

Той факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , підтверджується наступним.

Відповідно до свідоцтва про народження батька ОСОБА_1 , прізвище баткьа на російській мові було записано як « ОСОБА_2 ». Мати заявниці, після реєстрації шлюбу отримала прізвище на російській мові « ОСОБА_2 ». Прізвище матері було змінено та перекладено як « ОСОБА_1 » при видачі паспорта громадянки України. В пенсійному посвідченні матері її прізвище записано також « ОСОБА_1 ».

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , прізвище останньої записано « ОСОБА_2 ». В зв`язку з реєстрацією шлюбу заявниця змінила прізвище « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_1 ».

Встановлення даного юридичного факту необхідно заявниці для зменшення податкового зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 19, 78-81, 89, 141, 263-265, 315, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної податкової служби у Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволити.

Встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/sud2316/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Головуючий: