Номер провадження: 22-ц/813/7040/21
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2020 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання права власності на квартиру, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

22.11.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Берег Інтертрейд» в особі ліквідатора Дєчевої Ольги Миколаївни, виконавчий комітет Одеської міської ради, про визнання недійсним свідоцтва серії НОМЕР_1 про право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , видане 12.01.2012 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради, і визнання за ОСОБА_1 права власності на об`єкт інвестування квартиру АДРЕСА_1 .

24.11.2018 року позивачем був наданий позов в уточненій редакції, згідно якого, у зв`язку із ліквідацією ТОВ «Берег Інтертрейд», третьою особою був залишений виконавчий комітет Одеської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.07.2009 року між позивачем і ЗАТ «ХХІ Століття» в особі президента ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, а саме майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , і сплачено згідно умов договору 633 290,00 грн.

Проте, після прийняття будинку в експлуатацію і укладення із ЗАТ «ХХІ Століття» акту приймання-передачі квартири, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру з посиланням на рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2010 року по справі № 4/90-10-2601, яким ТОВ «Берег Інтертрейд» було визнано забудовником та власником будинку за адресою: АДРЕСА_3 (будівельна адреса: АДРЕСА_4 ). 12.01.2012 року виконавчий комітет Одеської міської ради видав відповідачу свідоцтво про право власності на квартиру. У зв`язку із чим позивач просив визнати недійсним отримане відповідачем свідоцтво про право власності на квартиру та визнати за нею право власності на цю квартиру.

06.11.2018 року Приморським районним судом м. Одеси постановлене заочне рішення по справі, яким позов ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на квартиру задоволено.

06.02.2019 року від представника відповідача надійшла заява про перегляд та скасування заочного рішення.

01.03.2019 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2018 року по справі № 522/22044/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання права власності на квартиру скасовано, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

22.04.2019 року позивач ОСОБА_1 подала нову редакцію позовної заяви, згідно якої позовні вимоги залишилися без змін.

09.09.2019 року відповідач ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 08.07.2009 року, укладеного між продавцем ЗАТ «ХХІ Століття» та покупцем ОСОБА_1 , згідно якого продавець продав, а покупець придбав майнові права на квартиру АДРЕСА_5 ). Зустрічний позов обґрунтований тим, що ЗАТ «ХХІ Століття» не мало прав власника на майнові права на вказану квартиру, а тому не могло виступати продавцем та укладати договори купівлі-продажу майнових прав на цю квартиру.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням рішення Приморського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання права власності на квартиру відмовлено у повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав - задоволено повністю.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 08 липня 2009 року, укладений між продавцем ЗАТ «ХХІ Століття» та покупцем ОСОБА_1 , згідно якого продавець продав, а покупець придбав майнові права на квартиру АДРЕСА_5 ).

Короткий зміст вимог апеляційних скарги

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду відповідно до вимог якої просить суд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2020 року скасувати. Постановити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва серії НОМЕР_1 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане 12.01.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради та визнання за ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру, та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав від 08.07.2019 року, укладеного між ЗАТ «ХХШ Століття» та ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.09.2020 року у справі № 522/22044/17 є незаконним і необґрунтованим, підлягає скасуванню відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, оскільки прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Крім того, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, що підтверджується наступним.

Так, апелянт зазначає, що 08.07.2009 року між ОСОБА_1 із забудовником ЗАТ «ХХI Століття» в особі президента ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_6 (поштова адреса) і сплачено згідно умов договору 633290,00 грн.

04.06.2010 року по факту прийняття будинку в експлуатацію і отримання ЗАТ «XXI століття» як забудовником Сертифікату відповідності № 15000580 від 04.06.2010 р. був укладений акт приймання-передачі приміщення (квартири АДРЕСА_7 (будівельна адреса); АДРЕСА_3 (поштова адреса).

11.06.2010 року згідно довідки №1870/1-10 в адресному реєстрі місті Одеси на підставі Положення про Адресний реєстр м. Одеси та Сертифікату відповідності №15000580 від 04.06.2010 року за замовленням ЗАТ «ХХІ століття» від 08.06.2010 року №713 було зарезервовано адресу об`єкта нерухомого майна: АДРЕСА_3 , а 22.06.2010 року зарезервовано адресу об`єкта нерухомого майна (довідка № 1926/1-10).

19.10.2010 року розпорядженням Приморської районної державної адміністрації № 1092 року за зверненням забудовника ЗАТ «XXI Століття» новозбудованому об`єкту нерухомого майна була присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_3 .

21.09.2011 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» був виготовлений технічний паспорт на об`єкт інвестування, проте позивачу у видачі свідоцтва про право власності було відмовлено з посиланням на рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2010 року у справі № 4/90-10-2601, яким ТОВ «Берег- Інтертрейд» було визнано забудовником та замовником на 9-ти поверховий з мансардою 2-х секційний житловий будинок з 2-х рівневим підземним паркінгом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (будівельна адреса: АДРЕСА_4 ), a також за ТОВ «Берег Інтертрейд» були визнані права забудовника на 9-ти поверховий з мансардою 2-х секційний житловий будинок з 2 х рівневим підземним паркінгом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (будівельна адреса: АДРЕСА_4 ), та право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.

12.01.2012 року відповідачу виконкомом Одеської міської ради було видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на інвестований Позивачем об`єкт нерухомості.

01.12.2004 року між ЗАТ «ХХІ століття» як комiтентом та ТОВ «Берег Інтертрейд» як комісіонером був укладений договір комісії № 1/12, згідно п.1.4 якого комiтент передав комісіонеру на комісію (для реалізації) 90% майнових прав об`єкти інвестування фактичної площи об`єкта будівництва для органiзацiї інвестування об`єкта будівництва за програмою ФФБ «Одеса», управителем якого є на AT «ВаБанк».

Тобто, за згаданий договором комісії ЗАТ «XXI Століття» передало ТОВ «Берег-Інтертрейд» на комісію реалізацію лише 90% майнових прав на об`єкти інвестування за адресою: АДРЕСА_8 . 10.08.2009 року за вих. № 45 на адресу АТ «ВаБанк» і ТОВ «Берег-Інтертрейд» забудовником ЗАТ «ХХI Століття» була спрямована вимога щодо узгодження списку квартир, що али бути передані місту за договором пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. 04.06.2010 року будинок був прийнятий в експлуатацію з видачею ЗАТ «XXI Століття» як забудовнику Сертифікату відповідності № 15000580.

Договір № 61/5 від 01.10.2007 про участь у фонді фінансування будівництва був укладений між ОСОБА_5 і ВАТ «ВіЕйБi Банк» через 2,5 роки після повідомлення з боку ЗАТ «ХХІ століття» (лист від 17.05.2005 року № 87) про передачу за договором комісії не усіх житлових приміщень (зокрема крiм квартир №№ 47, АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , 64, 70).

Меморіальний ордер № 55390 від 07.12.2007 року від імені платника ОСОБА_5 на суму 384 785,9 грн. у реквізити «Призначення платежу» не містить номер дату i електронного розрахункового документа, що не підтверджує перерахування коштів.

Згідно виданих забудовником довідок позивачкою 08.07.2009 року було сплачено за об`єкт інвестування загалом 633 290,00 грн.

Вже після отримання Позивачем спірної квартири в натурі, 07.04.2011 року ОСОБА_5 як начебто первісний інвестор і ТОВ «Берег-Інтертрейд» як нібито забудовник узгоджують неповну оплату за спірну квартиру як 100%, хоча встановлено судом, що з 2010 року (на рік раніше) ТОВ «Берег-Інтертрейд» вже не здійснювало підприємницької діяльності. Між Відповідачем i ОСОБА_5 був укладений договір про відступлення права вимоги 14.04.2011 року у відсутність платіжного документу.

Встановлено, що згідно рішень виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.09.2004 року №545, від 04.08.2005 року № 411, від 26.07.2007 року №874, забудовником є ЗАТ «ХХI Століття». Згідно Правил Фонду фінансування будівництва «Одеса», забудовником є ЗАТ «ХХІ століття», в матеріалах вказаної справи відсутні відомості про внесення змін до зазначених рішень виконавчого комітету Одеської міської ради.

Апелянт вважає, що доказів прийняття прав забудовника ТОВ «Берег-Інтертрейд» відсутні, тобто ТОВ «Берег-Інтертрейд» прав забудовника не набув у зв`язку з відсутністю відповідного рішення виконавчого комітету Одеської міської ради з цього питання.

Так, згідно з повідомленням Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міськради від 28.08.2015 року за вих. № 2887-11.1-383ПІ, виконкомом не приймались рішення про переоформлення прав забудовника із ЗАТ «XXI століття» на ТОВ «Берег Інтертрейд» та зміни у минулі рішення не вносились.

Водночас, ОСОБА_1 вказує, що поза увагою суду залишився той факт, що Сертифікат (дублікат) відповідності № 15002267 від 25.03.2011 Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю в Одеській області ТОВ «Берег-Інтертрейд» забудовнику не видавався, єдиним документом є Сертифікат відповідності № 15000580 від 04.06.2010 року, виданий забудовнику ЗАТ «ХХІ століття». До матеріалів справи приєднані дві копії одного номерного бланку ЯК дубліката сертифіката відповідності із зазначенням ТОВ «Берег Інтертрейд» забудовником, які за змістом і оформленням відрізняються один від одного.

Також було встановлено, що згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 22.02.2016 р. за вих. №749-06/31/3, наданоi на запит Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/6686/15, ТОВ «Берег-Інтертрейд» не реєструвало право власності на новозбудований будинок.

Рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2010 року про визнання ТОВ «Берег-Інтертрейд» забудовником у встановленому порядку не виконано по теперішній час, тоді як будь-яких зобов`язань на адресу компетентних органів щодо видачі сертифіката відповідності ТОВ «Берег-Інтертрейд» зазначене рішення суду взагалі не містить.

Також апелянт зазначає, що постановою господарського суду Одеської області від 04.10.2013 року у справі № 916/956/13 про визнання ТОВ «Берег Інтертрейд» банкрутом було встановлено, що згідно фінансових звітів, наданих боржником до Головного управління статистики в Одеській області з 2010 року ТОВ «Берег-Інтертрейд» не здійснювало підприємницьку діяльність; станом на 30.06.2013 р. у боржника відсутні будь-які активи. Відповідно до пасиву фінансових звітностей боржника за період з 2010 року до 2 півріччя 2013 року діяльність боржника є збитковою. Станом на 31.03.2013р. непокритий збиток складає 19149,6 тис. грн. Станом на 30.06.2013р. збиток складає 476,5 тис. грн. Наявна довгострокова кредиторська заборгованість на загальну суму 40104297 грн. перед ПАТ ,,Всеукраїнський акціонерний банк", перед бюджетом, а саме Одеським міським центром зайнятості 21,04 грн.

По встановленим адміністративним судом фактам у справі № 815/6686/15 була винесена окрема ухвала від 21.03.2016 року на адресу прокуратури Одеської області та Департаменту ДАБІ в Одеській області, залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року.

Як слідує із листа прокуратури Одеської області від 09.08.2017 року № 04/2/2 5810-17, за результатами перевірки 04.08.2017 року Одеською місцевою прокуратурою № 3 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000079 за фактом підроблення сертифікату, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкту проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, виданого ТОВ Берег Інтертрейд за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Вимогами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (у редакції наказу Мiнiстерства юстиції України від 28.07.2010р. №1692/5), зареєстрованого в Мiнiстерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №157/6445, (чинного на час 2012 року), було врегульовано, що оформлення права власності на нерухоме майно права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування: фізичним юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним i нормам, стандартам правилам (пп. а п. 8.1).

Згідно Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22 червня 2011 року №703, чинного до 17 жовтня 2013 року, для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно у зв`язку з набуттям права власності на новозбудовані об`єкти, окрім інших документів, надається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. (п.46).

У відповідності до п. 49 Порядку державної реєстрації права на нерухоме майно та їх обтяжень, i для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник, у тому числі, подає документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Відповідачу 12.01.2012 року виконкомом Одеської міської ради видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на інвестований об`єкт нерухомості хоча договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна укладений 08.07.2009 року між позивачем і забудовником ЗАТ «ХХІ століття» не був визнаний судом недійсним, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, гарантовану ст.204 ЦК України.

Тобто, з урахуванням обставин, встановлених рішеннями Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2016 року у справі № 815/6686/15, господарського суду Одеської області від 04.10.2013 року у справі №916/956/13, набрали законної сили, первинна реєстрація права власності на спірний об`єкт нерухомості за Відповідачем відбувалась на підставі дубліката Сертифіката відповідності, оригінал якого взагалі відсутній, оскільки ТОВ «Берег Інтертрейд» у передбаченому порядку не набуло прав забудовника, не є забудовником, не вводило його в експлуатацію. ОСОБА_1 вказує, що під час передачі Відповідачу придбаного Позивачем на законних підставах новозбудованого об`єкта нерухомості, ТОВ «Берег-Інтертрейд» було визнано банкрутом через відсутність будь-якої підприємницької діяльності. Тобто, вважає, що вона є законним власником новозбудованого нерухомого майна, придбаного 08.07.2009 року у забудовника ЗАТ «XXI Століття» за договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, чиє право підлягає судовому захисту.

Таким чином, апелянт вважає рішення Приморського районного суду міста Одеси від 29.09.2020 у справі № 522/22044/17 є незаконним і необґрунтованим, підлягає скасуванню відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, оскільки прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

08 липня 2021 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 погоджується з висновками суду першої інстанції, апеляційну скаргу вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить рішення суду Приморського районного суду м. Одеса залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.03.2021 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2020 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та визнання права власності на квартиру, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав було відкрито.

Ухвалою від 15.03.2021 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду на 16 вересеня 2021 року на 09:45 год.

16 вересня 2021 року в судове засідання з`явилася представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бабійчук І.В., просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за зазначеною явкою учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 08.07.2009 року між ОСОБА_1 (як покупцем) та ЗАТ «ХХІ Століття» в особі президента Пряхіна В.І. (як продавцем) був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, а саме майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно п. 5.1. Договору купівлі-продажу майнових прав, ціна майнових прав складає 727 139, 00 грн.

На підтвердження оплати вартості майнових прав суду надано довідку № б/н від 08.07.2009 року, видану ЗАТ «ХХІ Століття» про те, що ОСОБА_1 внесла грошові кошти у розмірі 610 400, 00 грн. у якості оплати за квартиру АДРЕСА_9 , та надано довідку № б/н від 08.07.2009 року, видану ЗАТ «ХХІ Століття» про те, що ОСОБА_1 внесла грошові кошти у розмірі 22 890, 00 грн. у якості оплати за квартиру АДРЕСА_9 .

04.06.2010 року між ЗАТ «ХХІ Століття» та ОСОБА_1 складено акт приймання-передачі квартири АДРЕСА_9 до Договору б/н від 08.07.2009 року, відповідно до якого Замовник ЗАТ «ХХІ Століття» на виконання п.6.1. Договору № б/н від 08.07.2009 р. передав, а ОСОБА_6 прийняла в натурі квартиру АДРЕСА_7 , квартира АДРЕСА_9 на 4 поверсі, (поштова) АДРЕСА_11 на 4 поверсі.

21.09.2011 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» виготовило технічний паспорт для ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів звернення до виконавчого комітету Одеської міської ради з метою отримання свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_9 та доказів відмови у видачі такого свідоцтва.

З відповіді Юридичного департаменту Одеської міської ради № 1128вих від 13.06.2019 року вбачається, що будь-які матеріали листування із громадянкою ОСОБА_1 у Одеської міської ради відсутні.

В той же час, 01.10.2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» в особі директора Одеської філії Кушніра Анатолія Антоновича та ОСОБА_7 (Довіритель) укладено Договір № 61/5 про участь у Фонді фінансування будівництва.

Згідно п. 1.1. Договору № 61/5, Довіритель на підставі повного визнання Правил Фонду фінансування будівництва за програмою ЗАТ «ХХІ Століття» (далі Правила ФФБ), затверджених головою Правління АТ ВАБанк від 01.12.2004 р. зі змінами та доповненнями, дає згоду на участь у ФФБ, бере на себе зобов`язання виконувати Правила ФФБ та передає кошти до ФФБ в довірче управління, а Банк приймає кошти до ФФБ в довірче управління з подальшим використанням коштів ФФБ відповідно до Правил ФФБ.

Згідно п. 1.4. Договору № 61/5, після введення будинку в експлуатацію, за умови виконання всіх умов Правил ФФБ для отримання у власність об`єкта інвестування, Довіритель набуває для забудовника статусу Інвестора. Перелік таких інвесторів Банк передає Забудовнику для подальшого оформлення об`єкта інвестування у власність Інвестору.

Згідно пунктів 3.1, 3.2. Договору № 61/5, Довіритель вносить кошти до ФФБ в національній валюті України у готівковій чи безготівковій формі. Після внесення Довірителем коштів до ФФБ у готівковій або безготівковій формі на інвестування відповідного об`єкту інвестування Банк закріплює за Довірителем відповідну кількість вимірних одиниць об`єкта інвестування.

07.12.2007 року ОСОБА_7 внесла кошти у розмірі 384 785, 90 гривень на рахунок Одеської філії ВАТ «ВіЕйБі Банк» в рахунок плати за придбання об`єкта інвестування (квартири АДРЕСА_9 ) згідно Договору № 61/5 від 01.10.2007 року, що підтверджується копією меморіального ордеру № 55390 від 07.12.2007 року.

07.12.2007 року ВАТ «ВіЕйБі Банк» видало ОСОБА_7 . Свідоцтво про участь у Фонді Фінансування Житла «Одеса» (Договір № 61/5 від 01.10.2007 року), яким закріплено, що довіритель ОСОБА_7 внесла грошові кошти у розмірі 384 785, 90 гривень, що відповідає 47,62 кв.м. за об`єкт інвестування квартиру АДРЕСА_12 , загальною площею 117,1 кв.м.

01.04.2011 року ОСОБА_7 звернулась до директора ТОВ «Берег-Інтертрейд» із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 ЦК України, відповідно до якої запропонувала, у зв`язку із простроченням більше ніж три роки введення об`єкту інвестування в експлуатацію, зарахувати фактично здійснену оплату в сумі 384 785, 90 грн. в рахунок повної оплати об`єкту інвестування квартири АДРЕСА_13 .

06.04.2011 року між ТОВ «Берег-Інтертрейд» та ОСОБА_7 складено акт звірки взаєморозрахунків про те, що станом на 06.04.2011 року сторони не мають взаємної заборгованості друг перед другом та не мають претензій одна до одної.

07.04.2011 року ТОВ «Берег-Інтертрейд» видало громадянці ОСОБА_7 довідку про зарахування грошових коштів в сумі 384 785, 90 грн. в рахунок повної оплати об`єкту інвестування квартири АДРЕСА_13 , та підтвердило, що не має будь-яких претензій до ОСОБА_7 щодо оплати грошових коштів.

14.04.2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого ОСОБА_7 передала свої права за договором про участь у ФФБ ОСОБА_2 стосовно об`єкту інвестування: квартири АДРЕСА_13 . Вказаний договір погоджено з ТОВ «Берег-Інтертрейд».

20.04.2011 року між ТОВ «Берег-Інтертрейд» та ОСОБА_2 складено акт приймання-передачі об`єкта інвестування, відповідно до якого Забудовник ТОВ «Берег-Інтертрейд» передав, а Довіритель ОСОБА_2 прийняв у власність об`єкт інвестування, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 119,70 кв.м.

29.06.2011 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» виготовило технічний паспорт для ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

12.01.2012 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Зі змісту свідоцтва НОМЕР_1 від 12.01.2012 року вбачається, що воно видане на підставі договору № 61/5 про участь у Фонді фінансування будівництва від 01.10.2007 р., договору № б/н про відступлення права вимоги від 14.04.2011 р., акту приймання-передачі від 20.04.2011 р.

26.01.2012 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_9 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 32979441 від 26.01.2012 р.

Відтак, з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що під час будівництва будинку АДРЕСА_14 , було укладено два договори щодо реалізації майнових прав на квартиру АДРЕСА_9 в цьому будинку, а саме: 01.10.2007 року ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Берег-Інтертрейд» реалізували майнові права на квартиру АДРЕСА_9 ОСОБА_7 (правонаступником якої є відповідач ОСОБА_2 ) через її залучення до участі у Фонді фінансування будівництва за програмою ЗАТ «ХХІ Століття»; та через два роки 08.07.2009 року ЗАТ «ХХІ Століття» в особі президента ОСОБА_3 реалізувало майнові права на квартиру АДРЕСА_9 ОСОБА_1 шляхом укладення договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15 вересня 2010 року по справі 4/90-10-2601, залишеним в силі постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03 березня 2011 року, постановою Вищого господарського суду від 05 липня 2011 року, визнано ТОВ «Берег-Інтертрейд» Забудовником та Замовником на 9-ти поверховий з мансардою 2-х секційний житловий будинок з 2-х рівневим паркінгом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (будівельна адреса: АДРЕСА_4 ) визнано за ТОВ «Берег-Інтертрейд» права Забудовника на цей будинок; та визнано за ТОВ «Берег-Інтертрейд» право власності на цей будинок.

У наведених рішеннях господарських судів встановлено, що 01 грудня 2004 року між ЗАТ «ХХІ століття» та ТОВ «Берег-Інтертрейд» було укладено Договір комісії № 1/12 (далі «Договір комісії»). Відповідно до розділу 1 Договору комісії, ТОВ «Берег-Інтертрейд» (комісіонер) зобов`язується за дорученням ЗАТ «ХХІ століття» (Комітент) за плату від свого імені провести організаційні заходи по будівництву житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , ввести його в експлуатації та оформити права власності на об`єкти інвестування (п. 1.1. Договору комісії).

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За умовами п. 2.1.2. Договору комісії, ТОВ «Берег-Інтертрейд» зобов`язується прийняти на себе виконання функцій Замовника та Забудовника у повному обсязі, передбаченому діючим законодавством України, включаючи організацію розробки робочих креслень, підготовку та організацію будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , реалізацію та (або) передачу створеної в результаті будівництва нерухомості.

Відповідно до п. 1.4. Договору комісії (із змінами відповідно до Додаткової угоди від 27.12.2007 р. до Договору комісії), Комітент передає Комісіонеру на комісію майнові права на Об`єкт будівництва для організації інвестування будівництва житла за програмою ФФБ «Одеса», управителем якого є ВАТ «ВАБанк».

Згідно п. 2.1.3. Договору комісії, Комісіонер зобов`язується з метою виконання умов даного договору прийняти від Комітента майнові права на умовах Правил ФФБ «Одеса», на Об`єкт будівництва.

01 грудня 2004 р. між ВАТ «ВАБанк» та ТОВ «Берег-Інтертрейд» було укладено Договір про спорудження № 2/12 (далі «Договір про спорудження»).

Предметом Договору про спорудження було встановлено, що ВАТ «ВАБанк» створює Фонд фінансування будівництва «Одеса»(далі ФФБ) для залучення коштів фізичних та юридичних осіб (далі «Довірителі») з метою фінансування будівництва Об`єкту будівництва. Банк діючи в інтересах Довірителів, замовляє у ТОВ «Берег-Інтертрейд» організацію спорудження Об`єкту будівництва, а останній, як Забудовник, бере на себе зобов`язання організувати будівництво Об`єкту будівництва та передати право власності на відповідні об`єкти інвестування разом із правовстановлюючими документами Довірителям.

ТОВ «Берег-Інтертрейд» у Договорі про спорудження було зобов`язане виконувати функції Замовника спорудження Об`єкта будівництва.

Відповідно до Договору про спорудження, ТОВ «Берег-Інтертрейд» власними силами та засобами за рахунок власних або запозичених коштів з застосуванням вітчизняних або імпортних матеріалів та обладнання будує «під ключ» Об`єкт будівництва на земельній ділянці, оформленій ТОВ «Берег-Інтертрейд» або третьою особою, що перебуває з ним у договірних відносинах, під будівництво, та здає Приймальній комісії, а ВАТ «ВАБанк» засновує ФФБ та замовляє від імені своїх Довірителів необхідну кількість квартир або приміщень соціально-побутового призначення.

У Договорі про спорудження ТОВ «Берег-Інтертрейд» взяло на себе зобов`язання передати Банку перелік об`єктів інвестування із зазначенням їх параметрів та споживчих характеристик (п. 6.3.5.). Відповідно до п. 6.3.6. Договору про спорудження ТОВ «Берег-Інтертрейд» зобов`язується передати Банку майнові права на об`єкти інвестування для подальшої передачі Довірителям фонду на умовах Правил ФФБ «Одеса» та на умовах цього договору.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що належним способом купівлі майнових прав на об`єкти інвестування (нерухоме майно) в будинку АДРЕСА_14 на етапі його будівництва було їхнє придбання шляхом участі у Фонді Фінансування Житла «Одеса» за програмою ЗАТ «ХХІ Століття», створеному Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ВАТ «ВіЕйБі Банк») за договором із ТОВ «Берег-Інтертрейд».

При цьому, ЗАТ «ХХІ Століття» не було власником майнових прав на об`єкти інвестування в будинку АДРЕСА_14 , а отже не могло виступати продавцем цих майнових прав та укладати відповідні договори.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

На час укладення сторонами відповідного договору про фінансування будівництва правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися Законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та «Про інвестиційну діяльність».

Указаними нормами права визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта до експлуатації.

Судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Ні зазначеними вище нормами, ні нормою ст. 331 ЦК України не передбачено виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Оскільки набуття права власності регулюється окремими нормами і зазначений вище позов заявляється формально не для визнання, а для набуття права власності, задоволений він бути не може.

Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року по справі № 522/1029/18.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що жодних підтверджуючих документів щодо звернення ОСОБА_1 до компетентних органів для проведення державної реєстрації та відмови їй у здійсненні суду як першої так і апеляційної надано не було.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме відповідно до закону підлягає державній реєстрації ? з моменту такої реєстрації (стаття 331 ЦК України).

Таким чином, виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення зазначеними нормами та нормою статті 331 ЦК України не передбачено.

Вказаний висновок міститься в постанові Верховного суду від 01.09.2021 року у справі № 522/5886/15-ц.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на листопад 2014 року, далі Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частинами першою та п`ятою статті 3 Закону передбачено, що державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Частиною другою статті 9 Закону передбачено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8 1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Частиною першою статті 19 Закону визначено перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна на момент виникнення спірних правовідносин визначалась Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі Порядок).

Пункт 50 Порядку № 868 зазначає, що у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося, зокрема, із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заінтересованою особою є інвестор (особа, що придбала майнові права).

Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник подає: документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об`єкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо); довідку (виписку) із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва та за якими здійснюється державна реєстрація прав, видану особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), про участь заінтересованої особи в інвестуванні фінансуванні) об`єкта будівництва (у тому числі шляхом купівлі-продажу майнових прав); технічний паспорт на об`єкт інвестування (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва); копії (крім випадків подання оригіналів таких документів особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва): документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об`єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на об`єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції (у разі проведення реконструкції об`єкта нерухомого майна); документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна його адреса не змінилася).

При цьому, у разі участі у фонді фінансування будівництва документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є видана управителем такого фонду довідка про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування. У разі придбання безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром є одиниця нерухомості, документами, що підтверджують набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є договір купівлі-продажу облігацій та в разі наявності документ, згідно з яким відбулося закріплення відповідного об`єкта інвестування за власником облігацій (договір резервування, бронювання тощо). У разі придбання майнових прав на об`єкт нерухомості документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є договір купівлі-продажу майнових прав.

Відповідно до пункту 24 Порядку у випадках, установлених законом, державний реєстратор органу державної реєстрації прав після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, відкриття відповідного розділу Державного реєстру прав та/або внесення записів до зазначеного Реєстру формує свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Тобто свідоцтво про право власності це документ, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, оформлений відповідно до встановлених державою у вищезазначених нормативно-правових актах вимог, тобто є правовстановлюючим документом. Передумовою для його видачі є прийняття державним реєстратором на підставі наданих заявником документів рішення про державну реєстрацію права власності, яке, у свою чергу, є підставою для оформлення та видачі свідоцтва про право власності.

Отже, свідоцтво про право власності на новостворене нерухоме майно видається на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити щодо суб`єктного складу за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Шумкової наступне, ЗАКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ХХІ СТОЛІТТЯ - Статус юридичної особи (станом на момент розгляду справи судом першої так і апеляційної інстанції) - припинено, правонаступників не визначено, у зв`язку з зазначеним, залучення у справі ЗАТ «ХХІ Століття» які співвідповідача за зустрічним позовом не є можливим.

З огляду на зазначене, суб`єктний склад в даній справі за зустрічним позовом було дотримано відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 658 ЦК України встановлює, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 придбала майнові права на спірну квартиру у належного власника таких майнових прав та в подальшому відступила ці майнові права відповідачу ОСОБА_2 , який пройшов процедуру державної реєстрації права власності на новостворене майно, що підтверджується виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради свідоцтвом НОМЕР_1 від 12.01.2012 року, та витягом про державну реєстрацію прав № 32979441 від 26.01.2012 р.

Суду як першої так і апеляційної інстанції не надані докази, які свідчили б про недійсність договору № 61/5 про участь у Фонді фінансування будівництва від 01.10.2007 р., договору № б/н про відступлення права вимоги від 14.04.2011 р., акту приймання-передачі від 20.04.2011 р., на підставі яких було видане свідоцтво про право власності на квартиру та проведено державну реєстрацію такого права власності, а отже відсутні підстави визнавати таке свідоцтво недійсним.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_9 з неналежним продавцем, що суперечить приписам ст. 658 Цивільного кодексу України, а отже такий правочин є недійсним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та до переоцінки доказів, наявних в матеріалах справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено з дотриманням вимог процесуального права. У зв`язку з зазначеним, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Оскільки колегія суддів відмовила у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за її подання не підлягають відшкодуванню на користь апелянта.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення буде складено 24.09.2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

С.О. Погорєлова