Номер провадження: 22-ц/813/2462/21
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/12900/20

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/2462/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба»,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба»

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на додаткове рішення Київського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Коваленко О.Б. 16 листопада 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) поновити його на посаді капітана-наставника служби безпеки мореплавства Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба»; 2) стягнути з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він 16 лютого 2017 року був прийнятий на роботу до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (далі - КП «МПРС») на посаду інструктора служби безпеки мореплавства відповідно до Наказу від 15.02.2017 року № 109-к.

З 23 березня 2018 року був переведений на посаду капітана-наставника служби безпеки мореплавства відповідно до Наказу від 22.03.2018 року № 196-к. За час своєї роботи в КП «МПРС» був неодноразово нагороджений Грамотами та Подяками.

17 лютого 2020 року директором КП «МПРС» був прийнятий Наказ від 17.02.2020 р. № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС», у якому зазначено, що з 17.04.2020 року виведено зі штатного розпису КП «МПРС», зокрема посаду капітана-наставника служби безпеки мореплавства. Підставою для прийняття вказаного Наказу від 17.02.2020 р. № 116-н зазначено -«на виконання листа Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 року № 207/07/15-20 щодо пріоритетних напрямків використання коштів підприємства на виконання міжнародних зобов`язань України, скорочення невиробничих, адміністративних та інших витрат».

18 лютого 2020 року позивачу було надано попередження, у якому зазначалось, що відповідно до Наказу КП «МПРС» від 17.02.2020 р. № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» посада капітана-наставника служби безпеки мореплавства, яку він займає, виводиться зі штатного розпису. Тому, він підлягає вивільненню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства України.

21 квітня 2020 року на підставі Наказу про звільнення від 21.04.2020 року № 233 к позивача було звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, та видано трудову книжку. Вважає своє звільнення незаконним, проведеним із численними грубими порушеннями діючих норм та вимог трудового законодавства України (Т. 1, а. с.1 - 11).

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, в якій просить: 1) визнати незаконним та скасувати наказ директора Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21.04.2020 року №233-к про звільнення ОСОБА_1 з посади капітана-наставника служби безпеки мореплавства; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді капітана-наставника служби безпеки мореплавства Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба»; 3) стягнути з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу (Т. 1, а. с. 67 - 69).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» просить відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ..

Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» зазначає, що: 1) ОСОБА_1 під час звільнення не вказав, на яку посаду він надає згоду на переведення та не подав жодної заяви про переведення його на конкретну посаду із списку запропонованих; 2) позивач попереджався за 2 місяці про наступе вивільнення; 3) у період з 13.02.2020 року по 21.04.2020 року не надходило жодного документа щодо членства ОСОБА_1 в інших профспілкових організаціях, у зв`язку з чим відсутні підстави для отримання згоди у Профспілки (Т. 1, а. с. 207 - 214).

Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» у поясненнях щодо позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що звільнення позивача здійснено з грубим порушенням норм чинного законодавства, а саме: 1) в порушення ст. ст. 48, 50 Закону України «Про зайнятість населення» КП «МПРС» не надало інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці; 2) в порушення ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» роботодавцем не пізніше як за 3 місяці до намічуваних звільнень не надавалась інформація щодо заходів по звільненню, не проводились консультації щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму; 3) в порушення ч. 2 ст. 40 КЗпП позивача було звільнено всупереч можливості перевести його на запропоновані 17.04.2020 року посади, оскільки на пропозицію зайняти запропоновані посади позивач погодився; 4) в порушення ст. 49-2 КЗпП України позивачу не були запропоновані роботодавцем одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці іншої роботи на підприємстві та не пропонувалися всі інші вакантні посади (інша робота), які з явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення; 5) в порушення ч. 1 ст. 43 КЗпП України роботодавець не звертався з письмовим поданням до професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» з метою отримати попередню згоду на звільнення позивача та звільнив його без відповідної попередньої згоди Профспілки (Т. 1, а. с. 141 - 147).

2.3 Позиція сторін у суді першої інстанції

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначає, що: 1) під час попередження про звільнення йому не було запропоновано відповідачем жодної вакантної посади чи іншої вакантної роботи в КП «МПРС», яку він міг би виконувати з урахуванням освіти, кваліфікації та досвіду. Таку пропозицію, у вигляді списку було надано лише 17.04.2020 р.; 2) в попереджені не було зазначено про відсутність будь-яких вакантних посад в КП «МПРС», проте пропозицій надано не було; 3) протягом двох місяців з моменту ознайомлення з попередженням і до моменту звільнення ОСОБА_1 роботодавцем всього лише один раз було надано Список вакантних посад КП «МПРС» станом на 17.04.2020 р.. Згідно Довідки щодо прийняття на роботу у КП «МПРС» за період з 17.02.2020 р. по 21.04.2020 р. на підприємство було прийнято на роботу загалом 36-ть працівників, серед яких були не лише вакансії, які пропонувалися ОСОБА_1 ; 4) з 17.04.2020 р., часу ознайомлення із єдиним Списком вакантних посад КП «МПРС», станом на 17.04.2020 р. ним під особистий підпис було зазначено про те, що він погоджуюся на будь-яку запропоновану вакансію, що не знайшло свого відображення в будь-яких документах відповідача; 5) відповідач не звертався із поданням до Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» з метою отримання попередньої згоди на звільнення (Т. 2, а. с. 8 - 17).

У запереченнях Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» звертає увагу на те, що підстави, законність та правильність прийняття КП «МПРС» наказу від 17.02.2020 № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису» не є предметом спору у даній справі. Тому, міркування позивача щодо законності зазначеного наказу взагалі не повинні прийматися судом до уваги, оскільки не мають відношення до предмету даного спору (Т. 2, а. с. 157 - 169).

У запереченнях на пояснення третьої особи Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» зазначає, що позивачем та третьою особою у справі здійснювались спрямовані заходи щодо створення штучної підстави для скасування наказу про звільнення позивача, а саме не надання згоди профспілковою організацією на звільнення (Т. 3, а. с. 58 - 61).

У письмових поясненнях Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» зазначає, що відповідачем у заявах по суті справи надавались пояснення з доданням доказів про відсутність масового вивільнення працівників.

На підприємстві не було масового вивільнення працівників в розумінні ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення». Отже, у КП «МПРС» відсутній обов`язок доводити до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. До такого ж висновку в аналогічній справі (справа про скорочення штату працівників в КП «МПРС») дійшов Малиновський районний суд м. Одеси у рішенні від 30.09.2020 по справі № 521/8027/20 (Т. 3, а. с. 68 - 71).

У письмових поясненнях та у додаткових поясненнях ОСОБА_2 посилається на ті ж самі обставини, що й у позовній заяві за у відповіді на відзив (Т. 3, а. с. 115 - 120, 142 - 144).

2.4 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21.04.2020 року № 233-к про звільнення ОСОБА_1 з посади капітана-наставника служби безпеки мореплавства.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді капітана-наставника служби безпеки мореплавства у Казенному підприємстві «Морська пошуково-рятувальна служба» з 21.04.2020 року.

Стягнуто з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь держави судовий збір у розмірі 2 102,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем під час звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 41 КЗпП України було порушено вимоги норм трудового законодавства України. (Т. 3, а. с. 149 - 153).

2.5 Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Додатковим рішенням Київського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2020 року визначено: - присуджену до стягнення суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 21.04.2020 року по 04.11.2020 року), яка складає 118 844,96 грн., з якої підлягає виключенню сума податку на доходи фізичних осіб та військового збору; - суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць (з 21.04.2020 року по 21.05.2020 року), яка складає - 18 351,06 грн., з якої підлягає виключенню сума податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в рішенні Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року не зазначено точної грошової суми, присудженої до стягнення (Т. 3, а. с. 158 158 зворотна сторона).

2.6 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» в апеляційній скарзі просить додаткове рішення Київського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2020 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в ухваленні додаткового рішення.

2.7 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що додаткове рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в додатковому рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, щоКазенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» оскаржує рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року і вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. Додаткове рішення у вказаній справі є похідним від основного рішення, а тому підлягає скасуванню (Т. 3, а. с. 188 - 191).

2.8 Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Яценко Юлія Вікторівна, діюча від імені ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Адвокат Яценко Юлія Вікторівна вказує на те, що додаткове рішення Київського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2020 року є законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права (Т. 3, а. с. 219 - 233).

У відзиві на апеляційну скаргу Професійна спілка працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» у відзиві посилається на ті ж самі обставини, що й у поясненнях на позовну заяву та зазначає, що звільнення Позивача здійснено з грубим порушенням норм чинного законодавства (Т. 4, а. с. 20 - 26).

У запереченнях на відзив на апеляційну скаргу Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» зазначає, що скорочення було проведено відповідно до вимог чинного законодавства України (Т. 4, а. с. 35 - 38).

У письмових поясненнях Професійної спілки працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» наданих на вимогу Одеського апеляційного суду від 11.03.2021 року, третя особа зазначає, що: 1) основним юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення правосуб`єктності профспілки, є факт проведення установчих зборів та затвердження статуту; 2) жодна норма чинного законодавства не передбачає обов`язку Профспілки повідомляти роботодавця про її створення (Т. 4, а. с. 54 - 59).

У письмових поясненнях Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» зазначає, що з 2012 року на підприємстві діє Професійна спілка працівників Морської пошуково-рятувальної служби, яка є первинною, легалізованою в установленому законодавством порядку. Професійна спілка працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» не повідомила роботодавця, у порушення вимог ст. 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Також відсутнє свідоцтво про легалізацію зазначеної профспілки (Т. 4, а. с. 75 - 78).

2.9 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на додаткове рішення Київського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2020 року (Т. 3, а. с. 197).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 січня 2021 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на додаткове рішення Київського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2020 року у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 3, а. с. 198).

29 січня 2021 року від адвоката Яценко Юлії Вікторівни, діючої від імені ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 3, а. с. 219 - 233).

29 січня 2021 року до канцелярії Одеського апеляційного суду надійшла заява КП «Морська пошуково-рятувальна служба» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Відповідач просить доручити проведення відеоконференції Київському районному суду м. Одеси (Т. 4, а. с. 1 - 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.02.2021 року задоволено клопотання Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Доручено Київському районному суду м. Одеси забезпечити проведення відеоконференції з Одеським апеляційним судом 04 лютого 2021 року о 14 годин 00 хвилин (Т. 4, а. с. 10).

02 лютого 2021 року від Професійної спілки працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 4, а. с. 20 - 26).

03 лютого 2021 року від Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу (Т. 4, а. с. 35 - 38).

15 березня 2021 року від Професійної спілки працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшли пояснення на вимогу Одеського апеляційного суду від 11.03.2021 року (Т. 4, а. с. 54 - 59).

15 квітня 2021 року від Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшли письмові пояснення (Т. 4, а. с. 75 - 78).

21 травня 2021 року від Професійної спілки працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшла заява, згідно якої просять розглядати справу за відсутності їх представника. У задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.05.2021 року зобов`язано Професійну спілку працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» розглянути на засіданні комітету, з додержанням вимог ст. 43 КЗпП України, питання про надання згоди (відмову у наданні згоди) на звільнення ОСОБА_1 з посади капітана-наставника служби безпеки мореплавства за ч. 1 ст. 40 КЗпП України (Т. 4, а. с. 97 - 102).

До одержання рішення профспілкової організації розгляд справи було зупинено.

23.06.2021 року на адресу апеляційного суду на виконання вимог ухвали Одеського апеляційного суду від 21 травня 2021 року надійшла копія Протоколу Профспілкового комітету від 22.06.2021 року (Т. 4, а. с. 105 - 123).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.07.2021 року відновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року та призначено справу до судового розгляду (Т. 4, а. с. 155).

22.09.2021 року від Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

23.09.2021 року від ОСОБА_3 , діючого від імені КП «МПРС», надійшло клопотання про витребування доказів та виклик свідків. Ухвалою апеляційного суду, занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , діючий від імені КП «МПРС», апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та адвокат Яценко Ю.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ОСОБА_1 16 лютого 2017 року був прийнятий на роботу до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на посаду інструктора служби безпеки мореплавства відповідно до Наказу від 15.02.2017 року № 109-к.

З 23 березня 2018 року ОСОБА_1 був переведений на посаду капітана-наставника служби безпеки мореплавства відповідно до Наказу від 22.03.2018 року № 196-к.

17 лютого 2020 року директором КП «МПРС» був прийнятий Наказ від 17.02.2020 р. № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС», у якому зазначено, що з 17.04.2020 року виведено зі штатного розпису КП «МПРС», зокрема посаду капітана-наставника служби безпеки мореплавства.

Підставою для прийняття вказаного Наказу від 17.02.2020 р. № 116-н зазначено - «на виконання листа Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 року № 207/07/15-20 щодо пріоритетних напрямків використання коштів підприємства на виконання міжнародних зобов`язань України, скорочення невиробничих, адміністративних та інших витрат».

Зазначений лист є відповіддю на запит КП «МПРС» від 09.01.2020 № 1/36/34-20 щодо підвищення відрахувань КП «МПРС» від корабельного збору на фінансування заходів щодо пошуку та рятування.

Виходячи зі змісту листа Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 № 207/07/15-20, Морською адміністрацією було рекомендовано скорочення невиробничих, адміністративних та інших витрат у відповідності із затвердженим фінансовим планом на поточний рік.

В 2019 році на офіційному сайті Державної служби морського та річкового транспорту України був затверджений та опублікований фінансовий план КП «МПРС» на 2020 рік.

Затвердженим фінансовим планом на 2020 рік передбачено витрати на адміністративно-управлінський персонал в кількості 85 осіб та 248 працівників. У затвердженому фінансовому плані КП «МПРС» на 2020 рік не передбачено скорочення витрат на оплату праці та соціальні заходи в порівнянні з 2019 роком, а навпаки, враховані інфляційні процесі та затверджені витрати на оплату праці (29,13 млн. грн.), відрахування на соціальні заходи (6,4 млн. грн.) на адмінперсонал, чисельність якого затверджена штатним розкладом по підприємству. Також фінансовим планом на 2020 рік передбачено підвищення фонду оплати праці на 6,2%.

Фінансовим планом КП «МПРС» на 2020 рік заплановані витрати в повному обсязі для виконання міжнародних зобов`язань України із штатною чисельністю та штатним розкладом, які передбачають наявність підрозділів, які наказом КП «МПРС» від 17.02.2020 № 116-н безпідставно скорочені.

04 лютого 2020 року діючим на той час Головою Професійної спілки працівників морської пошуково-рятувальної служби ОСОБА_4 було видано Лист-повідомлення членам Професійної спілки працівників морської пошуково-рятувальної служби вих. №38 від 04.02.2020 року, у якій зазначено: «Станом на 31.01.2020 року будь-яких повідомлень від Адміністрації підприємства щодо намічуваних звільнень працівників КП «МПРС» з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації не надходило».

За весь час роботи у КП «МПРС» ОСОБА_1 був членом профспілкових організацій. Від початку свої роботи і до 13 лютого 2020 року він був членом Професійної спілки працівників морської пошуково-рятувальної служби.

13 лютого 2020 року ним була надіслана заява про вихід із Професійної спілки працівників морської пошуково-рятувальної служби.

14 лютого 2020 року під час Установчих зборів членів Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», на яких ОСОБА_1 був присутній як член, було прийнято рішення про створення Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» та затверджено її Статут. З цього моменту позивач став членом Профкому Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба».

Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» набула юридичних прав (дієздатності) з моменту затвердження свого Статуту, тобто з 14 лютого 2020 року.

18 лютого 2020 року позивачу було надано попередження, у якому зазначалось, що відповідно до Наказу КП «МПРС» від 17.02.2020 р. № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» посада капітана-наставника служби безпеки мореплавства, яку він займає, виводиться зі штатного розпису. Тому, він підлягає вивільненню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з дотримання вимог чинного законодавства України.

28 лютого 2020 року Головою Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» Дроздом А.О. був надісланий Лист-звернення вих. № 02 від 28.02.2020 року на офіційну електронну адресу Відповідача, на ім`я директора КП «МПРС» ОСОБА_5 , у якому зазначено про вимоги ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та обов`язок адміністрації КП «МПРС» їх дотримуватись, а також на зміст Колективного договору між адміністрацією казенного підприємства «Морська пошуково- рятувальна служба» і трудовим колективом на 2016 - 2019 роки, який відповідно до п. 1.6 є обов`язковими для виконання Сторонами і поширюються на всіх працівників КП «МПРС» і філії «Чорноморська філія» КП «МПРС», у тому числі на директора, незалежно від того, чи є вони членами Профспілки. Згідно п. 3.1.2. Колективного договору у випадку виникнення об`єктивних причин, через які неминучі звільнення працівників з ініціативи Роботодавця, забезпечити, з урахуванням вимог Кодексу законів про працю України, проведення звільнень за умови письмового повідомлення професійного комітету Профспілки про причини, терміни їх проведення, кількість і категорії працівників, яких це може торкнутися, а також про заходи, спрямовані на працевлаштування працівників, що підлягають вивільненню» Також було зазначено про те, що жодному працівнику не було запропоновано іншу роботу та попередня згода на вивільнення не надавалася».

21 квітня 2020 року на підставі Наказу про звільнення від 21.04.2020 року № 233-к позивача було звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників, відповідно до п.1 ч.І ст.40 КЗпП України, та видано трудову книжку.

21 квітня 2020 року Головою Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» Дроздом А.О. був надісланий Лист вих. №16 від 21.04.2020 року на офіційну електронну адресу Відповідача на ім`я директора КП «МПРС» ОСОБА_5 , у якому зазначено: «станом на 21.04. 2020 р. в порушення статті 43 КЗпП України до Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», створеної 14.02.2020 р., від адміністрації підприємства не надійшло жодного письмового листа чи подання щодо надання згоди на розірвання трудового договору з працівниками, які є членами Професійної спілки відповідно до Наказів казенного підприємства № 116-н від 17.02.2020 «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» та № 123-н від 18.02.2020 «Про припинення діяльності філії «Чорноморська філія» казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба». Повідомляє, що враховуючи грубі порушення діючого трудового законодавства з боку адміністрації казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» під час звільнення працівників, на засіданні Профкому Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» 17.04.2020 р. прийнято рішення не надавати году на звільнення працівників, які є членами Профспілки: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ».

Відповідно до відповіді Одеського міського центру зайнятості на адвокатський запит від 06.05.2020 р. вих. № 813/19/02 повідомлено, що: «згідно бази даних Єдиної інформаційної-аналітичної системи Державної служби зайнятості станом на 21.04.2020 р. інформація щодо подання звітності про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (звітність форма № 4-ПН) КП «Морська пошуково-рятувальна служба ( код ЄРДПОУ 38017026) відсутня».

На виконання вимог ухвали Одеського апеляційного суду від 21 травня 2021 року надійшла копія Протоколу засіданні Профспілкового комітету Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 22.06.2021 року,

Відповідно до вказаного протоколу профспілка 22.06.2021 року прийняла рішення, відмовити в наданні згоди на розірвання трудового договору з капітаном-наставником служби безпеки мореплавства Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо необхідності додатковим рішенням зазначити точну грошову суму, присуджену до стягнення.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин, зводяться до переоцінки доказів, яким надана належна оцінка судом першої інстанції, а тому вони є підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Як вже було встановлено ОСОБА_1 16 лютого 2017 року був прийнятий на роботу до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», на посаду інструктора служби безпеки мореплавства відповідно до Наказу від 15.02.2017 року № 109-к.

Наказ директора Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21.04.2020 року № 233-к ОСОБА_1 був звільнений з посади капітана-наставника служби безпеки мореплавства.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21.04.2020 року № 233-к про звільнення ОСОБА_1 з посади капітана-наставника служби безпеки мореплавства.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді капітана-наставника служби безпеки мореплавства у Казенному підприємстві «Морська пошуково-рятувальна служба» з 21.04.2020 року.

Стягнуто з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В резолютивній частині рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року суд першої інстанції не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення.

Згідно з ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Додатковим рішенням Київського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2020 року визначено: - присуджену до стягнення суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з 21.04.2020 року по 04.11.2020 року), яка складає 118 844,96 грн., з якої підлягає виключенню сума податку на доходи фізичних осіб та військового збору; - суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць (з 21.04.2020 року по 21.05.2020 року), яка складає - 18 351,06 грн., з якої підлягає виключенню сума податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року залишено без змін.

Обрахунок середнього заробітку за вимушений прогул здійснюється у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України за № 100 від 05.02.1995 року.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п. 4 вказаного порядку при обчисленні середньої заробітної плати за два останні місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Згідно до правового висновку Верховного суду, викладеного у справі № 501/2316/15-ц від 26.08.2020 року у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

У даному випадку позивач має право на отримання середнього заробітку за період з 21.04.2020 року по 04.11.2021 року, тобто за 136 робочих дні.

Згідно з довідкою, наданою підприємством, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає - 873,86 гривень.

Тобто, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 118 844,96 грн. = 873,86 грн. х 136 робочих дні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» є безпідставними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», відсутні.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 11 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова