Справа №333/7025/20
Провадження №2/333/1094/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатюк І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить ј частина квартири АДРЕСА_1 . Інші ѕ вказаної квартири належать ОСОБА_3 . Відповідачка не допускає до квартири позивачку та не пропонує варіантів щодо спільного користування квартирою. Спірна квартира є двокімнатною, кімнати ізольовані.

З урахуванням уточнень ОСОБА_1 просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між її співвласниками, виділивши ОСОБА_1 окрему житлову кімнату №5 площею 11,0 м2, а ОСОБА_3 окрему житлову кімнату № НОМЕР_1 площею 19,6 м2, залишивши у спільному користуванні співвласників всі підсобні приміщення загальною площею 18,4 м2.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, надала аналогічні пояснення тим, що викладені у позові та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Артеменко Є.А. підтримав позов в повному обсязі надав суду пояснення аналогічні поясненням позивача.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні не визнали заявлених позовних вимог, зазначили, що дійсно спірна квартира належить сторонам у частках, а саме ј позивачу та ѕ відповідачу. Площа кімнати яку просить виділити у користування позивач перевищує ідеальну частку житлової площі на 10,9 м2, що є значним перевищенням належної їй частки, та не ґрунтується на положеннях статті 358 ЦК України. Позивачка має інше житло, тому відповідачка вважає виділення їй кімнати яка не відповідає її частці у праві власності порушує право ОСОБА_3 як власника, проти відступу від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність заперечує. ОСОБА_3 підтвердила наявність перешкод у користуванні власністю позивачу ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані до суду документи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04.09.2019 року по справі №333/3009/19 за заявою ОСОБА_3 , зацікавлена особа: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про оголошення фізичної особи померлою, суд вирішив, заяву задовольнити повністю та визнати ОСОБА_4 померлим.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є власниками по Ѕ частки у спадщині після ОСОБА_4 . Спадщина складається з Ѕ частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 50,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. Державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори накладено заборону відчуження зазначеного у свідоцтві майна ј частки квартири яке належить гр. ОСОБА_1 , строком на п`ять років .

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.2012 року ОСОБА_3 є власником спадщини після ОСОБА_5 . Спадщина складається з Ѕ частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 50,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. Таким чином частка ОСОБА_1 , складає 1/4, а ОСОБА_3 3/4 частки спірної квартири.

Відповідно до Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 квартира має дві жилих кімнати, а саме кімнату № НОМЕР_2 площею 11,0 м2 та кімнату № НОМЕР_1 площею 19,6 м2.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року і підстав для відступлення від неї суд не знаходить.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-УІ, суди України при розгляді справ застосовують конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, передбачено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, оскільки частина квартири належить ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у користуванні даним майном, що позбавляє позивача користуватися та володіти належним нерухомим майном.

Доведено в судовому засіданні, що відповідач позбавляє позивача можливості проживання в спірній квартирі, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Позивачем, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог заявлено вимогу про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 між її співвласниками, виділивши ОСОБА_1 окрему житлову кімнату №5 площею 11,0 м2, а ОСОБА_3 окрему житлову кімнату № НОМЕР_1 площею 19,6 м2, залишивши у спільному користуванні співвласників всі підсобні приміщення загальною площею 18,4 м2.

Враховуючи те, що під час судового засідання відповідачем іншого порядку користування спірною квартирою запропоновано не було, відповідач ОСОБА_3 , у судовому засіданні пояснила. що у вказаній квартирі не мешкає, що в ній мешкає донька ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про обґрунтованість встановленням порядку користування спірною квартирою запропонованого позивачем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із чим з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнутисудові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 319, 321, 358, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76, 80, 89, 141, 223, 263, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між її співвласниками, виділивши ОСОБА_1 окрему житлову кімнату №5 площею 11,0 кв. м, а ОСОБА_3 окрему житлову кімнату № НОМЕР_1 площею 19,6 кв. м, залишивши у спільному користуванні співвласників всі підсобні приміщення загальною площею 18,4 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 28.09.2021 року

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Михайлова