ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 687/359/20
Провадження № 22-ц/4820/1457/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

учасники справи: представник апелянта Рудик В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 липня 2021 року (суддя Горобець Н.О.) за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Кочубіївське» про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Чемеровецького районного суду Хмельницької області з позовом до приватного підприємства «Кочубіївське» (далі - ПП «Кочубіївське») про визнання недійсним договору оренди землі, припинення права оренди щодо земельної ділянки площею 1,3758 га з кадастровим номером :03:004:0080, що зареєстроване 23.09.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 11300603.

В обґрунтування позовної заяви вказував, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0080, яка розташована на території Андріївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В 2019 році йому стало відомо, що існує договір оренди землі, який укладений нібито між ним та ПП «Кочубіївське» 21.07.2015 року. Вказував на те, вищевказаний договір оренди землі не підписував, а тому просив визнати його недійсним та припинити право оренди на спірну земельну ділянку, яке внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2020 року до участі в справі залучено ОСОБА_1 як спадкоємицю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про зміну предмету позову та просила суд: усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною їй земельною ділянкою площею 1,3758 га з кадастровим номером :03:004:0080, шляхом повернення її з незаконного володіння ПП «Кочубіївське», скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) щодо земельної ділянки площею 1,3758 га з кадастровим номером :03:004:0080, що зареєстроване 23.09.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 11300603, з одночасним припиненням права оренди ПП «Кочубіївське» на земельну ділянку площею 1,3758 га з кадастровим номером :03:004:0080.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 липня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог позивачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Чемеровецького районного суду від 06.07.2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути судові витрати понесені нею в суді першої та апеляційної інстанції.

В обґрунтування скарги зазначала, що стороною позивача заявлялось клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи з метою встановлення чи виконаний підпис у Договорі оренди землі №7 від 21.07.2015 року ОСОБА_2 чи іншою особою. Проте, відповідач умисно ухилився від надання оригіналу спірного договору до суду з метою ухилення від проведення експертизи. На думку апелянта, вказані дії свідчать що не виконавши вимогу суду надати оригінал договору оренди, відповідач не довів те, що оспорюваний договір був підписаний ОСОБА_2 і останній мав волю на укладення такого договору та реалізував її. Отже, у суду першої інстанції було достатньо підстав застосувати положення ч.10 ст.84, ст.109 ЦПК України та визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, а саме те, що ОСОБА_2 не підписував договір оренди землі №7 від 21.07.2015 року. Зауважує, що в інший спосіб, аніж шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи, позивач не може довести що ОСОБА_2 не підписував оспорюваний договір, а підпис в договорі виконаний іншою особою. Щодо виплати орендної плати за договором, як доказу на підтвердження укладення договору оренди №7 від 21.07.2015 року, то апелянт вказує, що виплата могла здійснюватись ПП «Кочубіївське» відповідно до договору оренди земельної ділянки №8 від 21.07.2015 року, оскільки із самих платіжних документів не можливо встановити за оренду якої земельної ділянки здійснювалась виплата коштів. Щодо примірника договору оренди №7 від 21.07.2015 року наданого відповідачем до суду, то він не відповідає договору оренди землі №7 від 21.07.2015 року, на підставі якого 23.09.2015 року державним реєстратором було зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 1,3758 га з кадастровим номером :03:004:0080. Договори відрізняються нумерацією пунктів та деякими істотними умовами, остання сторінка договору, яка містить реквізити та підписи сторін, фактично існує окремо від самого договору та його істотних умов. Також поза увагою суду залишився той факт, що примірник договору, який надав відповідач, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно заяви про внесення змін до іншого речового права від 22.05.2019 року, отже такий договір не може вважатися договором оренди землі на підставі якого виникло речове право, скасувати державну реєстрацію якого просить суд ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник ПП «Кочубіївське» Рохов О.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з зайнятістю у розгляді іншої справи. Зазначена причина неявки представника відповідача колегією суддів визнана неповажною.

За частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 21 липня 2015 року між ОСОБА_2 та ПП «Кочубіївське» був укладений договір оренди земельної ділянки №7, згідно умов якого ОСОБА_2 передав відповідачу в строкове платне користування належну йому земельну ділянку, загальною площею 1,3758 га, кадастровий номер :03:004:0080, яка розташована на території Андріївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області.

23 вересня 2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Чемеровецького районного управління юстиції Хмельницької області, на підставі вищевказаного договору зареєстроване право оренди земельної ділянки площею 1,3758 га, кадастровий номер :03:004:0080, строком на 10 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27.02.2021 року приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу Пилявським В.Б., ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за кадастровим номером :03:004:0080, площею 1,3758 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Андріївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області та належала померлому ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон №161-ХІV) встановлено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права.

У двосторонньому правочині волевиявлення сторін повинно бути взаємним (зустрічним) і спрямованим на досягнення спільної мети. Такі правочини називаються договорами.

Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.

Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

У разі неспростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Підставами для визнання правочину недійсним є недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, в тому числі вимог щодо змісту правочину та волевиявлення його учасників.

Якщо правочин суперечить нормам чинного законодавства, то його може бути визнано судом недійсним відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України. Такий правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, тому кожна сторона зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, в порядку реституції.

Договір є укладеним, якщо сторони з дотриманням установленої законом форми досягли згоди (домовленості) щодо всіх істотних умов договору.

Статтею 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину, зокрема зміст правочину має бути зафіксований у документі, підписаному сторонами.

Отже, підпис є невід`ємним елементом (реквізитом) письмової форми договору, наявність підпису підтверджує наміри та волевиявлення сторін, а також забезпечує їх ідентифікацію.

За змістом норм Закону №161-ХІV договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Недотримання письмової форми договору оренди землі свідчить про те, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Цей договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а зазначені в ньому умови не є такими, що регулюють договірні відносини.

Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Закон визначає право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним. Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога про усунення перешкод у здійсненні права користування.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи представником позивача в попередньому судовому засіданні було заявлено клопотання про відкликання заяви про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Судом першої інстанції застосовувалися всі передбачені процесуальним законом заходи щодо витребування оригіналу договору оренди землі №7 від 21.07.2015 року на який посилався позивач в позові, суду такого договору не надано.

Надані ПП «Кочубіївське» оригінали договору оренди земельної ділянки №7 від 21.07.2015 року позивач ставить під сумнів, зазначає як підроблені.

Однак належні та допустимі докази на підтвердження зазначеного матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Судді Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк