Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/448/21
Провадження по справі № 2/514/321/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тончевої Н.М.

секретар Чолак Я.П.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі продажу від 12 січня 2000 року, зареєстрованого в Тарутинському районному БТІ 19 березня 2002 року за №8-1, їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Відповідач не є членом її сім`ї, проте на теперішній час зареєстрований в будинку, однак не мешкає за вказаною адресою. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає. Зазначені обставини перешкоджають позивачу повноцінно розпоряджатись та користуватись будинком на свій розсуд.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами позивач звернулась до суду з зазначеним позовом.

Позивач до судового засідання не з`явилась. Надала суду заяву, в якій просила свої вимоги задовольнити в повному обсязі, розглянути справу за її відсутністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутністю.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом достовірно встановлено, що 12 січня 2000 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Борісовим І.І. та зареєстрованим в реєстрі за №71 (а.с.9) .

Домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 12 січня 2000 року №71 у Тарутинському РБТІ 19 березня 2002 року за №8-1 (а.с.9 на звороті).

27 травня 2000 року виконкомомо Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , внаслідок чого остання отримала прізвище « ОСОБА_6 », про що складено актовий запис №І, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 27 травня 2000 року (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованим у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.15) та довідкою Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області №2012/02-10 від 17 березня 2021 року (а.с.10).

Однак, з позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованим у будинку АДРЕСА_1 , але не мешкає за вказаною адресою вже майже 20 років.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Стаття 391 ЦК України регламентує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідач не надав суду ніяких доказів з приводу збереження за ним права користування житловим приміщенням.

Оцінюючі матеріали справи та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме : будинком АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач понад шість місяців відсутній за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе, будинком не цікавиться.

Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь сплаченого нею судового збору, суд прийшов до наступного.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивачка сплатила судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією про сплату №ПН569 від 22 квітня 2021 року (а.с.4).

Тож, враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81,89, 128, 264, 265, 268, 272, 280-283, 288, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Червоне Тарутинського району Одеської області, паспорт № НОМЕР_2 виданий 12 квітня 2017 року органом видачі №5145 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Жовтневе Тарутинського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тарутинський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Тончева