Справа № 761/4263/20
Провадження № 2/761/1505/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся через свого представника адвоката Павлова І.Г. до суду з позовом до АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», згідно якого, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.12.2020 р., просить суд: стягнути з відповідача на позивача заробітну плату, а саме премію за підсумками роботи за 2018 рік у сумі 5082469,56 грн. та судові витрати у розмірі 48000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 працював з 26.10.2019 р. по 31.01.2019 р. на посаді начальника Департаменту інформаційних технологій АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», та був звільнений за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України. Позивач вважає, що йому при звільнені відповідачем не було виплачено заробітна плата, а саме премія за підсумками роботи за 2018 рік, яка з урахуванням середньомісячної заробітної плати позивача становить 5 082469,56 грн. (423539,13 грн. х 12 місяців). За таких обставин позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою від 12.02.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 09.12.2020 р. вирішено залишити без руху позовну заяву та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`ять днів з дня вручення йому повного тексту цієї ухвали, попередивши, що в разі неусунення вказаних недоліків позовна заява буде залишена без розгляду, а також залишити без руху заяву представника позивача про уточнення позовних вимог від 07.12.2020 р., якою збільшено розмір позовних вимог, та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`ять днів з дня вручення йому повного тексту цієї ухвали, попередивши, що в разі неусунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Підставою для залишення без руху вказаних заяв стало те, що вони подані без додержання вимог, викладених у ч.4 ст. 177 ЦПК України, а саме до них не додано документа, що підтверджує сплату судового збору.

Ухвалою від 11.01.2021 р. задоволено клопотання представника позивача, прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог від 26.12.2020 р., а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив. При цьому, залишено без розгляду позов у частині вимог до АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та індексації, а також повернуто позивачу заяву про уточнення позовних вимог від 07.12.2020 р.

10.06.2021 р. через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, у якому останній виклав заперечення щодо позову та просив суд відмовити в його задоволенні.

Ухвалою від 01.07.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 26.01.2017 р. було призначено на посаду начальника Департаменту інформаційних технологій НАК «Нафтогаз України», на підставі Наказу №24-к від 24.01.2017 р.

28.12.2017 р. ОСОБА_1 написав заяву на ім`я голови правління НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2 , відповідно до якої, просив перевести його з 02.01.2018 р. на загальні умови оплати праці та визнати таким, що втратив чинність трудовий договір № 285 від 24.01.2017 р.

Відповідно до Наказу НАК «Нафтогаз України» №367-к від 29.12.2017 р., за підписом голови правління НАК «Нафтогаз України» Коболєва А.В., трудові договори у письмовій формі, вказані у Переліку працівників НАК «Нафтогаз України» та укладених з ними трудових договорів у письмовій формі, вважати такими що втратили чинність з 02.01.2018 р.

До такого переліку працівників входив і ОСОБА_1 , згідно Додатку до наказу НАК «Нафтогаз України» від 29.12.2017 р. №367-к.

Згідно Наказу НАК «Нафтогаз України» №27-к від 18.01.2019 р. ОСОБА_1 , начальника Департаменту інформаційних технологій НАК «Нафтогаз України», звільнено із займаної посади 31.01.2019 р. за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України, на підставі заяви ОСОБА_1 від 10.12.2018 р., перелічені обставини не заперечувалися стороною позивача.

Звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що йому при звільнені відповідачем не було виплачено премія за підсумками роботи 2018 р., у зв`язку з чим відповідач не доплатив останньому 5082469,46 грн.

Відповідно до ч.2,3 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

За змістом статті 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

У судовому засіданні з пояснень сторін та наданих суду письмових доказів встановлено, що в 2018 р. преміювання працівників НАК «Нафтогаз України» здійснювалось у відповідності до Положення про преміювання працівників НАК «Нафтогаз України» за 2018 р. (далі по тексту - Положення про преміювання)

Згідно п.2.3 Положення про преміювання, преміювання працівників компанії за підсумками роботи за 2018 р. здійснюється на основі оцінки досягнень працівників компанії у 2018 році.

У відповідності до п.3.5. Положення про преміювання, розрахунок премії для цілей преміювання здійснюється на підставі наданої самостійному структурному підрозділу з питань управління персоналом та соціальної політики Форми оцінки досягнень у 2018 р., яка є додатком до Положення.

Пунктами 4.1, 4.2 Положення про преміювання, преміювання здійснюється відповідно до результатів оцінки діяльності працівників, що визначається у Формі оцінки. Форма оцінки заповнюється, підписується працівником компанії, його безпосереднім керівником, погоджується керівником самостійного структурного підрозділу та затверджується керівником за напрямом діяльності.

В абзаці 2 пункту 4.12 Положення про преміювання визначено, що премія не нараховується та не виплачується працівникам, щодо яких до самостійного структурного підрозділу з питань управління персоналом та соціальної політики не надані оригінали Форми оцінки або надані оригінали Форми оцінки оформлені з недотриманням вимог цього положення.

Представник позивача, як доказ того, що Департамент інформаційних технологій НАК «Нафтогаз України»в 2018 р. виконав поставлені перед ним задачі та неявні підстави для преміювання, надав суду підсумкову карту цілей директора Департаменту інформаційних технологій НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_1 та копію нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3 , який з травня 2014 р. по листопад 2019 р. працював на посаді заступника Голови правління НАК «Нафтогаз України» та був куратором Департаменту інформаційних технологій.

Проте, відповідно до Положення про преміювання, розрахунок премії здійснюється відповідно до результатів оцінки діяльності працівників, що визначається у Формі оцінки, а не на основі підсумкової картки цілей позивача на 2018 р.

Підсумкова картка цілей працівника є документом на підставі якої встановлюються цілі або завдання працівника на рік, а Форма оцінки досягнень оцінює виконання працівником поставлених перед ним цілей.

Окрім того, з пояснення представника відповідача вбачається, що позивач не погоджував Форму оцінки досягнень у 2018 р. у Департаменті стратегічного планування та контролю і не передавав її оригінал до самостійного структурного підрозділу з питань управління персоналом та соціальної політики, яким в НАК «Нафтогаз України» є Департамент управління персоналом та соціальної політики.

З огляду на вищевикладене, позивач перебуваючи на посаді начальника Департаменту інформаційних технологій НАК «Нафтогаз України» повинен був після досягнення всіх цілей поставлених перед Департаментом на рік, заповнити «Форму оцінки досягнень у 2018 р.», затвердити її у свого безпосереднього керівника, погодити у Департаменті стратегічного планування та контролю і передати її оригінал до Департаменту управління персоналом та соціальної політики, для аналізу вказаного документа та розрахунку премії працівнику, проте доказів вчинення таких дій суду надано не було.

При цьому, суд не приймає до уваги копію заяви ОСОБА_3 від 15.06.2021 р., який працював на посаді заступника Голови правління НАК «Нафтогаз України» з травня 2014 р. по листопад 2019 р. та був куратором Департаменту інформаційних технологій, оскільки вказана у цій заяві інформація стосується документу, який не відповідає Положенню про преміювання в НАК «Нафтогаз України» за 2018 р. Крім того, вказана заява не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки така особа не допитувалася судом в якості свідка.

З огляду на наведене, враховуючи, що позивачем не було дотримано процедури призначення премії, яка визначена в Положенні про преміювання, а тому у відповідача були відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу премії за підсумками роботи у 2018 р., суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення заробітної плати.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: