Справа № 758/86/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Бурдун М.В.,

за участю

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини - інваліда ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про стягнення коштів на додаткові потреби дитини-інваліда та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеною позовною заявою про стягнення коштів на додаткові потреби дитини-інваліда та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач як батько дитини ухиляється від виконання покладених на нього сімейним законодавством обов`язків, не надає коштів на додаткові потреби дитини-інваліда, не бере участі у вихованні дитини навіть у мінімальному обсязі, необхідному для виховання, навчання та підготовки до самостійного життя дитини інваліда, до такого батька мають бути застосовані заходи впливу передбачені чинним законодавством (зобов`язано виконати добровільно невиконаний обов`язок), а у іншого з батьків - ОСОБА_2 , як законного представника, матері малолітньої дитини-інваліда ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і виникає право на звернення до суду за захистом прав та інтересів малолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_1 з 07.11.2009 перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачкою. У зареєстрованому шлюбі народилася спільна дитина, син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільна дитина сторін є дитиною інвалідом.

Станом на січень 2021 року відповідач взагалі жодним чином не брав часті у вихованні спільного сина. Всі дії, спрямовані на виконання батьківських обов`язків, здійснює позивачка, яка не тільки щодня виховує дитину, утримує її, забезпечує її додаткові потреби, а й ініціює процес виконання відповідачем його батьківських обов`язків, які відповідач відмовляється виконувати.

Оскільки малолітня дитина-інвалід має системне глибоке порушення розвитку у зв`язку з глибокими психологічними змінами, є інвалідом з дитинства та потребує систематичного супроводу спеціалістами з психології та мовлення, позивачкою забезпечуються всі умови для відвідування дитиною таких фахівців.

Так, за минулий календарний рік позивачкою фактично витрачалося на забезпечення психологічної корекції та психологічний супровод дитини-інваліда 500 гривень за одне заняття, а відповідно враховуючи, що таких занять має бути на тиждень мінімум два, на місяць сума витрачена на психологічну корекцію становить 4000 гривен, а на рік відповідно становить 48000 гривень.

Разом з тим, у 2021 році спільна дитина сторін має отримувати психологічну корекцію у збільшеному обсязі оскільки це відповідає віковим змінам та потребам дитини-інваліда, а відтак і вартість такої корекції та супроводу становитиме значно більшу суму за одне заняття - 1000 гривень, що відповідно до кількості занять, мінімум двічі на календарний тиждень, становитиме 2000 на тиждень, а відповідно на місяць - 8000 гривень, що за календарний рік становитиме 96000 гривень.

Вартість одного заняття у професійного логопеда становитиме на 2021 рік 800 гривень за одне заняття, що відповідно на тиждень становитиме 2400, а на календарний місяць відповідно 5600 гривень. З огляду на зазначене, загальна річна вартість занять у логопеда для корекції мовлення дитини-інваліда становитиме 67200 гривень.

З урахуванням зазначеного, позивачка передбачає, що витрати на додаткові потреби на дитину-інваліда у 2021 році становитимуть загально 211200 гривен.

Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь кошти на передбачувані у 2021 році витрати на додаткові потреби дитини-інваліда ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 105600 гривень, що відповідає 1/2 частині від загального розміру передбачуваних у 2021 році витрат на додаткові потреби дитини-інваліда. Зобов`язати відповідача виконувати батьківські обов`язки спрямовані на виховання, навчання та підготовку до самостійного життя дитини-інваліда ОСОБА_3 у такій спосіб:

1.1.підчас навчального року за місцем проживання батька чотири рази на місяць: з 18 години п`ятниці поточного тижня до 08 години понеділка наступного тижня.

1.2.у канікулярний період за місцем проживання батька, починаючи з 18 години останнього навчального дня по 12 годину останнього канікулярного дня включно: 2.2.1. протягом всього часу тривалості осінніх канікул;

1.2.2.протягом всього часу тривалості зимових канікул;

1.2.3.протягом всього часу тривалості весняних канікул;

1.3.у канікулярний період за місцем проживання батька один календарний місяць протягом літніх канікул. Стягнути з відповідача судові витрати на її користь.

В судове засідання 03.09.2021 позивачка ОСОБА_2 не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. На позов подав відзив та доповнення до відзиву.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у судове зсідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Вислухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 07.11.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07.11.2009 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 346. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , прізвище дружини - ОСОБА_2 .

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 02.10.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 2932. Батьком дитини записаний ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дитиною інвалідом, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 .

Згідно із копією рішення Подільського районного суду м. Києва від 17.02.2021 у справі № 758/14605/20, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. З ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від відповідача матеріальної допомоги на додаткові витрати на утримання їх неповнолітнього сина. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

Додатковими витратами, які підлягають стягненню є: періодичні витрати на лікування або оздоровлення дитини; систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат може обґрунтовуватися чеками і рахунками, медичними довідками про вартість послуг, рецептами лікарів, рекомендаціями тощо. В разі придбання інструментів чи спеціальних девайсів, призначених для розвитку здібностей дитини (музичного інструменту чи спортивного спорядження), понесені витрати можуть підтверджуватися чеками або квитанціями. Крім того, доказами можуть бути і документи, які свідчать про понесені витрати на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття.

В якості особливих обставин, що зумовлюють потребу у додаткових витратах, позивачка вказує витрати на забезпечення психологічної корекції та психологічний супровід житини-інваліда, витрати на професійного логопеда.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачкою не надано суду жодних доказів на підтвердження майбутніх або понесених додаткових витрат на дитину-інваліда, їхній рахунок та їх обґрунтування.

На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що відповідач сумлінно здійснює сплату аліментів на користь дитини, а позивачем не надано суду переконливих доказів про понесення нею додаткових витрат на дитину (чеки, оплачені рахунки, медичні довідки про вартість послуг), які викликані саме особливими обставинами, у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача виконувати батьківські обов`язки спрямовані на виховання, навчання та підготовку до самостійного життя дитини-інваліда, суд зазначає наступне.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відтак, у суду відсутні підстави для задоволення даної позовної вимоги, оскільки відповідач як батько дитини вже має певні обов`язки щодо виховання та розвитку дитини та суд не може зобов`язати його виконувати їх.

За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачкою у позовній заяві в обґрунтування своїх вимог, не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне у задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини - інваліда ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на додаткові потреби дитини-інваліда та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 в інтересах малолітньої дитини - інваліда ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про стягнення коштів на додаткові потреби дитини-інваліда та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивачка - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_4 ;

- відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_5 .

Суддя Д. В. Петров