Справа № 669/1124/19
Провадження № 2/669/11/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

з участю секретаря Бабоян А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області про визнання права на приватизацію квартири в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

17 жовтня 2019 року ОСОБА_2 (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до Білогірської селищної ради Хмельницької області (надалі відповідач), в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову вказала, що вона є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 та у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , яке він фактично успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, ОСОБА_4 за життя розпочала процедуру приватизації зазначеної квартири, завершити яку не встигла у зв`язку зі смертю.

Звернувшись до нотаріуса, позивачка отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії з оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючого документу спадкодавця на квартиру. Таким чином, позивачка не може реалізувати своє право на спадкове майно, оскільки позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку, визнати в порядку спадкування за собою право на завершення процедури приватизації квартири.

ОСОБА_2 в ході розгляду справи позовні вимоги підтримала. В судове засідання 05 травня 2021 року не з`явилася. Представник позивача ОСОБА_5 надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, справу слухати без участі сторони позивача.

Представник відповідача, Білогірської селищної ради Хмельницької області, належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, при розгляді справи поклався на розсуд суду.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що з 1983 року сім`я в складі матері ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_3 проживали у квартирі АДРЕСА_1 . Факт прживання вказаних осіб в даному житловому приміщення сторонами не заперечується і підтверджується матеріалами справи, в тому числі і поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в судовому засідання підтвердили даний факт.

Зокрема, згідно рішення виконавчого комітету Білогірської селищної ради народних депутатів №57 від 21 липня 1983 року вирішено видати ордер гр. ОСОБА_4 на вселення сім`ї в складі трьох чоловік в двохкімнатну квартиру в житловому будинку по АДРЕСА_2 . Даними корінця ордера, серії Б, №1, виданого 10 серпня 1983 року виконавчим комітетом Білогірської селищної Ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Білогірської селищної ради народних депутатів №55 від 21 липня 1983 року, ОСОБА_4 набула право на заняття двохкімнатної квартири АДРЕСА_3 , загальною жилою площею 21,9кв.м.

Нумерація будинку та квартири АДРЕСА_1 не змінювались, що підтверджується даними довідки №2605, виданої 14.09.2020 року виконкомом білогірської селищної ради Хмельницької області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується даними копії актового запису про смерть останньої №85, складеного 25 вересня 2013 року Білогірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її син, ОСОБА_3 , в силу ч.4 ст.1268 ЦК України, згідно якої малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Вказані обставини підтверджуються даними копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 , виданого 13 травня 1975 року Білогірською селищною радою Білогірського району Хмельницької області, яким підтверджуєься факт родинних відносин із спадкодавцем, та даними рішення народного суду Ярмолинецького району Хмельницької області №2-66 від ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким визнано ОСОБА_3 недієздатним.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . що підтверджується даними свідоцтва про його смерть , серії НОМЕР_2 , виданого 20 червня 2018 року Білогірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла ОСОБА_1 , позивачка по справі, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59131280, виданої 24.01.2020 року приватним нотаріусом Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області Савіцької З.М., та даними повідомлення того ж нотаріуса №10/01-16 від 24 січня 2020 року. Так, після смерті ОСОБА_3 , на підставі поданої позивачкою заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Савіцької З.М., 04 липня 2018 року заведена спадкова справа №62656442 (№107 - у нотаріуса).

Із повідомлення приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу ГТУЮ у Хмельницькій області Разумей Л.О. №01-16-307 від 17.09.2019 року нею відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з оформлення спадщини позивачці після смерті ОСОБА_3 через відсутність правовстановлюючих документів.

Разом з тим, судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом про визнання права на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке він фактично успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка посилається на ту обставину, що за життя остання розпочала процес приватизації квартири, однак завершити його не встигла, оскільки померла.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

За змістом статей 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України N 396 від 16.12.2009 року затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Так, пунктом 18 вказаного положення передбачено, що для проведення процедури приватизації громадянином до органу приватизації подається відповідний перелік документів, в тому числі оформлена заява на приватизацію квартири.

Згідно правової позиції, висловленої у Постанові Верховного суду України у справі N 6-121 цс 13 від 11.12.2013 року, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Пленум Верховного Суду України в частині п`ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного або громадського житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону україни «По приватизацію державного жилового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Отже, обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на таку квартиру, в якій проживали спадкодавці, але померли до вирішення питання відповідним державним органом про приватизацію даної квартири, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.

Так, судом встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшло право на завершення процедури приватизації квартири АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_4 розпочала за життя у встановленому порядку та не завершила у зв`язку зі смертю.

Зокрема, ОСОБА_4 звернулася до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою для отримання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , тим сами висловила волю на приватизацію займаної нею квартири. Вказані обставини підстверджуються даними інвентарної справи на вказану квартиру, оглянутої в судовому засіданні. Дані про результат розгляду даної заяви відсутні.

Таким чином, ОСОБА_4 за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації зазначеної квартири.

Право на завершення процедури приватизації та отримання даної квартири у власність, яке належало померлій ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до ОСОБА_3 , а згодом після його смерті до позивачки, яка є спадкоємцем померлого, та підлягає захисту в судовому порядку.

У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 розпочала процедуру приватизації квартири, вчинила визначені законом дії щодо отримання її у власність, але померла до видачі правовстановлюючих документів на квартиру, право на приватизацію якої було успадковане позивачкою ОСОБА_1 , яка прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_3 набула право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що їй належали на момент відкриття спадщини, у тому числі право на приватизацію квартири, однак за відсутності зареєстрованих правовстановлюючих документів на ім`я померлого, вона позбавлена можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим право позивачки підлягає захисту в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.345, 1216, 1218, 1268 ЦК України, Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", ст.ст. 16, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою смт. Білогір`я Хмельницької області, ІПН НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17 травня 2021 року.

Суддя Н. С. Бараболя