ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8928/21Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/1038/21 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 607/8928/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року (ухваленого суддею Позняком В.М., повний текст якого складено 19 липня 2021 року) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликалася на те, що між сторонами 14 червня 2007 року зареєстровано шлюб, який розірвано згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 листопада 2012 року (справа №1915/17893/2012). В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в сторін народилася дочка ОСОБА_3 . З часу припинення між сторонами відносин, відповідач належним чином не допомагає фінансово, основні витрати по матеріальному забезпеченні дитини виконує позивач. Вказує, що дочка є ученицею початкової школи в м. Гданськ, Республіка Польща, а також додатково відвідує платні заняття з англійської мови, танців. Крім того, позивачка змушена орендувати житло в Польщі. Зазначила, що відповідач є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дитину.

У зв`язку з наведеним просила суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 21 травня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2500 грн. понесених судових витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908.00 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Гриців О.Я. подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем зазначено дату отримання ухвали про відкриття провадження 04 червня 2021 року, останній день подання відзиву 18 червня 2021 року. Однак, відзив на позов подано з порушенням строку, встановленого судом. Звертає увагу на те, що матеріали відзиву на позов містять перелік документів, які були зібрані відповідачем. У відзиві на позов відповідач не просить поновити пропущений ним строк, зазначені підстави пропущений строку для подання відзиву на позовну заяву - є неповажними. Не зважаючи на недотримання відповідачем ст.178 ЦПК України, не подання переліку документів та інших доказів, що додаються до відзиву у встановлений судом строк, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні покликається на докази, що додані до відзиву. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано інтереси дитини, необхідність її належного матеріального забезпечення обома батьками

У зв`язку з викладеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

27 вересня 2021 року на адресу Тернопілського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Семусь Т.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що в судовому засіданні 16 липня 2021 року, представником відповідача заявлена усна заява про поновлення строку для подачі відзиву на позов з додатками, яка судом задоволена. Зазначає, що відповідач від моменту розірвання шлюбу щомісяця передавав позивачці аліменти на утримання дитини готівкою через приватних перевізників. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться також неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що у ОСОБА_2 відсутні речові права на майно. Судом правомірно не включено у розмір аліментів витрати на навчання доньки у початковій школі, на відвідування курсів англійської мови та занять у школі танців, оскільки вони можуть відноситися до додаткових витрат та включаються у розмір аліментів.

У зв`язку з викладеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року - без змін.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 1, 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; cправи про стягнення аліментів.

Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів, при цьому ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2007 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2012 року в справі №1915/17893/2012 (а.с.6).

В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 (а.с.7).

Дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ученицею 7а класу початкової школи «GDANSKA SZKOLA SZERMIERKI» в м. Гданськ, Польща з 01 вересня 2020 року.

Також, ОСОБА_3 відвідує курси англійської мови у Фонді розвитку підприємливості «Twoj Startup», оплата за які становить 416 злотих/місяць, що підтверджується угодою на курс англійської мови від 15 вересня 2020 року (а.с.13).

Згідно довідки ТзОВ S&Silk ОСОБА_3 протягом трьох місяців відвідує заняття в школі студія танцю в повітрі і шпагату, та на кожен з тих трьох місяців купила абонемент за 220 злотих (а.с.33).

Як видно із договору оренди житла від 30 січня 2021 року позивач орендує житлове приміщення в республіці Польща за що оплачує 1500 злотих/місяць (а.с. 16-17).

Як видно із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 02 грудня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.49).

Згідно інформації з Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно від 16 червня 2021 року, за ОСОБА_2 нерухоме майно не зареєстроване (а.с.53).

Відповідно до томографії грудного відділу хребта від 26 жовтня 2020 року, консультативного висновку спеціаліста від 18 червня 2021 року, в ОСОБА_6 виявлено захворювання хребта, рекомендовано контроль в динаміці та обмеження фізичних навантажень (а.с.51-52).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі частиною першою статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сімейним кодексом України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150) та конкретизовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або натуральній) формі.

Статтею 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 СК України). Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України).

Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу за станом здоров`я протипоказане важке фізичне навантаження. Крім того у відповідача на утриманні є неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлено, що відповідач не має постійного місця роботи та в нього відсутнє нерухоме майно.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що аліменти на утримання дитини слід визначити в розмірі 1/6 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, позивачкою не надано доказів, які б свідчили про можливість відповідачем надавати утримання в розмір 1/3 частки всіх видів доходу.

Доводи представника апелянта про те, що відзив на позов та перелік документів до нього подано з порушенням строку, а тому не може братись до уваги, колегія суддів відхиляє виходячи з наступного

Згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2021 року відкрито провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Роз`яснено про те, що відповідач вправі подати відзив на позов в строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. (а.с.24)

З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав 03 червня 2021 року (а.с.27).

Таким чином строк для подасі відзиву на позов закінчився 18 червня 2021 року.

Разом з тим 17 червня 2021 року на адресу Тернопільського міськрайогого суду надійшла заява від представника відповідача адовката Семусь Т.А. про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки відповідач бажає скористатися правом подачі відзиву на позов (а.с.39).

Як вбачається із відзиву на позов, представник відповідача адвокат Семусь Т.А. вказала, що угода про надання правової допомоги з відповідачем укладена 15 червня 2021 року (а.с.46-48).

Колегія суддів вважає, оскільки необхідний час для подачі відзиву та збору доказів, відзив поданий із пропуском строку з поважних причин.

При цьому, представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказала поважність пропуску строку для подачі відзиву, а тому вказане слід розцінювати як клопотання про поновлення строку.

Крім того в судовому засіданні 16 липня 2021 року, представником відповідача заявлена усна заява про поновлення строку для подачі відзиву на позов з додатками, яка судом задоволена.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, в оскаржуваному рішенні правильно покликається на докази, що додані до відзиву.

Твердження представника апелянта про те, що у відзиві стороною відповідача не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує попести в зв`язку із розглядом справи, апеляціний суд бере до уваги, проте вказана обставина не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Посилання представника апелянта про те, що не враховано інтереси дитини, необхідність її належного матеріального забезпечення обома батьками, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки суд правильно врахував матеріальне становище платника аліментів, його вік, за станом здоров`я протипоказане важке фізичне навантаження, наявність неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо якого також наявний обов`язок утримувати матеріально.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 01 жовтня 2021 року.

Головуючий

Судді