П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 760/10714/21

Номер провадження 22-ц/824/14481/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Зуєвич Л. Л., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Солом`янська районна у місті Києві державна адміністрація, про зняття з реєстрації місця проживання,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Солом`янська районна у місті Києві державна адміністрація про зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 у якій і проживає. Інша частина квартири належить ОСОБА_3 , який зареєстрований у вказаній квартирі, проте більше 10 років не проживає в ній, та перебуває в Російській Федерації.

В зв`язку з відсутністю відповідача, останній не користується квартирою, не сплачує комунальні послуги, не несе витрати на утримання квартири.Натомість позивач несе необґрунтовані витрати на утримання житла, не може оформити субсидію та здійснити інші дії пов`язані з користуванням та розпорядженням майном.

Позивач зазначає, що не має на меті позбавляти відповідача права власності або права користування на частину квартири, яка належить йому. Метою звернення до суду, є лише зняття з реєстрації відповідача, оскільки реєстрація місця проживання останнього порушує права позивача на користування та розпорядження своїм майном.

Крім того, на думку позивача, зняття відповідача з реєстрації місця проживання не порушить його права як власника та жодним чином не вплине на право користування квартирою, при цьому захистить право позивача на безперешкодне та комфортне користування своїм майном.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року (а.с. 42-48) у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Солом`янська районна у місті Києві державна адміністрація, про зняття з реєстрації місця проживання, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 17 серпня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направила апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просила рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року скасувати та ухвали нове, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач знаходиться на території іншої країни та фізично не має змоги прибути за місцем своєї реєстрації у зв`язку з чим, останнім, через свого представника, подано заяву про визнання позову зі згодою на зняття його з місця реєстрації. Крім того, відповідачем надано скаржнику нотаріально посвідчену довіреність, якою останній надано право представляти інтереси відповідача щодо зняття його з військового обліку та реєстрації місця проживання. Зазначені обставини, підтверджують згоду відповідача на зняття його з місця реєстрації.

Скаржник зазначає, що метою зняття відповідача з місця реєстрації, є значний розмір комунальних послуг, який вираховується в залежності від кількості зареєстрованих осіб в квартирі, а також продаж квартири в майбутньому, на що скаржника уповноважено нотаріально посвідченою довіреністю. Крім того, зняття відповідача з місця реєстрації, не порушить його права, як власника квартири та не вплине на право користування нею.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судове засідання скаржник та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується звітами про відправку судових повісток-повідомлень на їх електронні адреси.

Відповідач до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, що не зявилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у даній справі є співвласником квартири у якій і зареєстрований, відсутність його в такій квартирі не може свідчити про втрату ними права користування нею, і як наслідок, в розумінні ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не може розцінюватись як підстава для зняття його з реєстрації.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 05-07).

ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях кожному (а.с. 13-14).

Довіреністю від 10 березня 2021 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 продати за ціну і на умовах на свій розсуд належну йому на праві власності Ѕ частину у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 55-56).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Аналогічного змісту підстави зняття з реєстраційного обліку визначені у пункті 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Правила № 207).

Пунктом 28 Правил № 207 передбачено, що реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

З вищевказаних норм вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про: позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; виселення; визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

У зв`язку із цим, відповідно до статті 16 ЦК України вирішення вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання є можливим лише при вирішенні спору про житлові права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлена у цій справі вимога про зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідача не може бути задоволена у розумінні статті 16 ЦК України, оскільки поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше), вимог про що позивачем не заявлено.

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, підставами позову є не проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 , який є співвласником зазначеної квартири, понад 10 років.

Разом з тим, зазначена підстава, виходячи з положень частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, не може бути підставою для зняття відповідача із зареєстрованого місця проживання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення даного позову.

Посилання скаржника на наявність заяви про визнання відповідачем позову, подану його представником, не є підставою для зняття останнього з місця реєстрації, виходячи з наступного.

Частиною шостою статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 ЦПК України суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про визнання відповідачем даного позову була написана його представником - адвокатом Іордановим К. І. До зазначеної заяви долучено ордер на надання правової (правничої) допомоги виписаний адвокатом на підставі договору № 01.06-1 від 01 червня 2021 року. Разом з тим, зазначений договір в матеріалах справи відсутній. Таким чином, підстави вважати, що подання заяви про визнання позову відповідачем входить до кола повноважень адвоката Іорданова К. І., відсутні.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання вимог сторони по справі, не дослідивши при цьому обставини справи.

Тобто повинно мати місце не лише визнання вимог стороною, а й законні підстави для задоволення таких вимог, які в даному випадку, відсутні.

Посилання скаржника на те, що відповідач нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив її на зняття останнього з місця реєстрації, не є підставою для задоволення позову, а є підставою для звернення до органу реєстрації з відповідною заявою.

Посилання скаржника на значний розмір комунальних послуг який вона має сплачувати у зв`язку реєстраціє у квартирі відповідача, не є підставою для зняття останнього з місця реєстрації.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я. В. Головачов

О. В. Шахова