КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3482/20
Провадження № 2/488/626/21 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.09.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Лазаревої Г.М.,

при секретарі судового засідання Криницькій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісно нажитого майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності у спільному сумісному майні подружжя на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,10 га., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., судовий збір в розмірі 1681,60 грн. за подання позовної заяви та 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

В обгрунтування позовних вимог вказала, що з 17.03.2000 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . За час шлюбу на спільні кошти подружжя була придбана земельна ділянка, площею 0,10 га., розташована по АДРЕСА_2 . 03.03.2005 року був отриманий державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії МК № 094243 на ім`я відповідача. На земельній ділянці ними був побудований житловий будинок, на який відповідно до рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.04.2006 року було визнано право власності за відповідачем ОСОБА_2 . Реєстрація права власності на спірний житловий будинок за відповідачем була проведена ММБТІ, відповідно до чого отриманий витяг ММБТІ. На даний час у зв`язку з погіршенням стосунків з відповідачем позивач намір поділити спільно нажите майно, але не має можливості домовитись з відповідачем про поділ майна.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просила про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не з`явилися, надали заяви. Представник позивача підтримала позовні вимоги, представник відповідача - визнала частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.03.2000 року, що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .

Із матеріалів справи вбачається, що за час шлюбу була придбана земельна ділянка, площею 0,10 га., розташована по АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Миколаївської області Луда В.М. 20.08.2004 року за реєстровим номером 2696.

03.03.2005 року на ім`я ОСОБА_2 був отриманий державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 094243.

Право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності: рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.04.2006 року по справі № 2-930/2006. Вказане підтверджено копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10600839 від 11.05.2006 року та копією рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.04.2006 року по справі № 2-930/2006.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, виховання дітей, хвороба чи інш.) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктами права спільної сумісної власності подр ужжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Таким чином, судом встановлено, що спірне нерухое майно набуто сторонами під час шлюбу, а тому, з урахуванням визнання відповідачем позову в цій частині позовних вимог, суд вважає їх обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення судових витрат, то суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні,на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1681,60 грн. за подання позову та 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а тому він підлягає до стягнення з відповідача.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то до них включається: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу представник позивача - адвокат Бернікова І.О. надала суду ордер та квитанцію № 740 від 19.10.2020 року про оплату позивачем 5000,00 грн. - витрат на правничу допомогу.

Тому, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, з урахуванням принципу співмірносту, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, а саме про стягнення 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності у спільному сумісному майні подружжя на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,10 га., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1681,60 грн. за подання позову та 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя Г.М. Лазарева