Справа № 144/1120/21
Провадження № 2/144/678/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2021 р.

смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Довгалюк Л.В.,

секретаря судового засіданні Грушовенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в смт. Теплик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соболівської сільської ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право постійного користування на земельну ділянку, загальною площею площею 0,70 га, розташовану на території Краснопільської сільської ради Теплицького району Вінницької області, в порядку спадкування після померлої ОСОБА_2 .

В обгрунтування своїхпозовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , якій була надана в постійне користування земельна ділянка площею 0,70 га, розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області. На момент смерті ОСОБА_2 (час відкриття спадщини) позивач проживала разом із матір`ю та прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Крім того ОСОБА_2 заповіла позивачу все своє майно та права, про що 06.11.2006 року було складено заповіт, який був посвідчений секретарем Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 523 від 06.11.2006 року.

10 листопада 2020 року позивач звернулася до Теплицької державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,70 га, розташовану на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, проте, 10.11.2020 року завідувачем державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клінчикова С.О. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Від Соболівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають, доповнень та зауважень немає.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які врегульовані нормами права, що їм відповідають та дійшов висновку про задоволення позовних вимог на підставі наявних у справі доказів, з огляду на наступне.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).

Померлій була надана у постійне користування земельна ділянка площею 0,70 га, розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області, що підтверджується державним актом серії ВН № 646, виданим 12 грудня 2001 року на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Великомочульської сільської ради (а.с.7).

Факт родинних відносин між позивачем та її матір`ю ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1

ОСОБА_1 постійно проживала разом із матір`ю на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка виконавчого комітету Соболівської сільської ради Гайсинського району № 82 від 10.03.2021 року. Тому позивач вважається такою, що прийняла спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Крім того, ОСОБА_2 заповіла позивачу все своє майно та права, про що 06.11.2006 року складено заповіт, який посвідчений секретарем Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 523 від 06.11.2006 року (а.с.11).

10.11.2020 року завідувачем державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,70 га, розташованою на території Великомочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області. (а.с. 8).

Не погоджуючись з відмовою нотаріуса, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернулась до суду з указаним позовом, в якому просить визнати за нею право постійного користування земельною ділянкою, загальною площею площею 0,70 га, розташованою на території Краснопільської сільської ради Теплицького району Вінницької області, у порядку спадкування після померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Предметом спору у даній справі є визнання за позивачем права на користування земельною ділянкою в порядку спадкування.

Підставою відмови нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину стало те, що позивач не надала документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 561-XII), користування землею може бути постійним або тимчасовим.

Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно ст. 19 Закону № 561-XII, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами, зокрема, для особистого підсобного господарства.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23 Закону № 561-XII).

У відповідності до ст. 56 Закону України № 561-XII для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара.

За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара.

01 січня 2002 року набрав чинності Земельний кодекс України від 25.10.2001, згідно ч. 1 ст. 92 якого право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Суд бере до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц, яка з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 прийшла до наступного висновку.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини.

Право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 1 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства.

Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою (постанова ВП ВС від 05.11.2019 у справі № 906/392/18).

Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Отже, право постійного користування (на підставі відповідного державного акту) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Однак, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Суд приймає до уваги позицію відповідача Соболівської сільської ради, яка позовні вимоги визнала, що свідчить про законність набуття у ОСОБА_2 права постійного користування землею та наявність у позивача права на спадкування такого права.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом.

За встановлених вище обставин, беручи до уваги, що право постійного користування землею відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, з сетою захисту спадкового права позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання за ОСОБА_1 у порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 200, 247, 263-265, 285 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право постійного користування земельною ділянкою площею 0,70 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького (Гайсинського) району Вінницької області в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Соболівська сільська рада, адреса: с. Соболівка, вул. Перемоги, 7 Гайсинського району Вінницької області, .

Повне судове рішення складено та підписано 05.10.2021 року.

Суддя Л.В. Довгалюк