Справа № 331/333/21
Провадження № 2/331/731/2021
РІ Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року м.Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання Чуйко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-тя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про встановлення місця проживання дитини, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , 3-тя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про встановлення місця проживання дитини,

за участю відповідача, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ,

представника відповідача адвоката Ящук О.В.,

представника 3-ї особи ОСОБА_4 ,

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 25.01.2021 року звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) із позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач), 3-тя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про встановлення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що від шлюбу у сторін є донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В інтересах доньки вважає необхідним визначення проживання доньки з ним, оскільки має час та бажання займатись дитиною, гуляти та іншим чином піклуватися про неї, на відміну від відповідача, яка не виконує материнських обов`язків: погано годує дитину, незважаючи, що дитина перенесла операцію на нирці, мала проблеми зі шлунком, потребує особливої дієти. Мати дитини не слідкує на станом здоров`я доньки, не водить на розвивальні гуртки. Перевела дитину до іншої школи, що призвело до погіршення умов навчання дитини. Вважає, що відповідач не може і не бажає повноцінно виховувати, займатися освітою дитини. ОСОБА_1 вказав, що він працевлаштований, забезпечений житлом, де створені усі умови для дитини, має задовільний матеріальний стан і можливість забезпечувати дитину всім необхідним.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач на підставі ст.161 Сімейного кодексу України (далі СК) просить суд визнати місце проживання доньки ОСОБА_7 разом із батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2021 відкрито провадження по справі.

09.03.2021 відповідач ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що після розірвання шлюбу донька сторін ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилась проживати разом із матір`ю, яка власними силами забезпечує її потреби, доглядає, лікує і виховує. Відповідач забезпечена житлом, офіційно працевлаштована,працює психологом у навчальному закладі, в якомутакож навчається донька, що дає можливості відводити дитину до школи і забирати її, контролювати навчання, відвідувати гуртки розвитку, тощо. Відповідачем вказано, що вонане чинитиме жодних перешкод для спілкування батька із донькою і буде сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька, однак зазначає, що ОСОБА_1 ухиляється від участі у вихованні доньки та від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини: протягом навчання у 2019-2020 роках дитини у школі не цікавився навчанням доньки, проживає в м.Києв, де працює, а тому на думку відповідача не матиме об`єктивної можливості проживати за вказаною адресою в м.Запоріжжя із дитиною. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району №25р від 26.01.2021 місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 визначено разом із матір`ю. Також зазначає, що донька сторін перебуває на медичному обліку з народження, чим опікується мати.

Зауважує, що враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, прив`язаність до матері, її висловлене бажання проживати разом з матір`ю, сталі соціальні зв`язки, а також той факт, що в інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, а тому визначення місця проживання ОСОБА_7 з батьком не буде відповідає інтересам дитини, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

10.03.2021 року подана зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , 3-тя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про встановлення місця проживання дитини.

11.03.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя прийнято до провадження вищезазначену зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про встановлення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визначення місця проживання дитини.

05.04.2021 подано відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 , в якому ОСОБА_1 не погоджується із вимогами зустрічної позовної заяви та вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить трьохкімнатна квартира за адресою: : АДРЕСА_1 , а тому умови є більш зручними та сприятливими для розвитку дитини. Разом з тим,дитина зареєстрована за вищезазначеною адресою. Дохід ОСОБА_1 є значно більшим, приблизно у 4-5 разів ніж доходи відповідача. Позивач має дві вищі освіти і вчені ступені, стаж викладацької роботи понад 20 років. Не має будь-яких медичних заборон щодо виховання дитини. У задоволення позову ОСОБА_3 просить відмовити.

05.04.2021 року позивачем подана відповідь на відзив відповідача ОСОБА_3 , в якому ОСОБА_1 вказав, що позивач має можливість надати дитині значно комфортніші умови проживання, що є пріоритетним принципом у даній категорії справ і є важливою обставиною при ухваленні рішення. ОСОБА_1 може надати дитині найкращі умови для життя і розвитку, для зростання і формування дитини як особистості у суспільстві, оскільки має стабільне матеріальне забезпечення, позитивно характеризується за місцем роботи, має високі особисті якості, дві освіти, тощо. Заперечує проти твердження відповідача про ухилення від виконання ним батьківських обов`язків, при цьому зазначив про чинення відповідачем перешкод у вільному спілкуванні між батьком і донькою. Просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 повністю.

05.05.2021 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив ОСОБА_1 , в якому ОСОБА_3 зазначено, що факт належності позивачу трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 та проведення 23.12.2020 р. обстеження умов проживання в ній не свідчить про створення батьком більш зручних та сприятливих умов проживання дитини. ОСОБА_1 не проживає з жовтня 2019 по теперішній час за вищезазначеною квартирою, що підтверджується листом ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» № 228130 від 16.04.2021 р. та витягом з протоколу № 11 від 16.03.2021 засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району щодо надання висновку про визначення місця проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отримання ОСОБА_1 доходу більшого ніж ОСОБА_3 не свідчить про те, ОСОБА_1 як витрачає, так й буде витрачати на задоволення потреб дитини коштів більше ніж ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_1 ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини з липня 2020 року, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2021 р. по справі № 331/3252/20 (провадження № 2/331/256/2021), яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 02.09.2020 р. і до повноліття дитини. ОСОБА_3 також має дві вищі освіти і з 01.09.2018 р. працює практичним психологом і соціальним педагогом. Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В судове засідання, призначене на 30.09.2021 позивач ОСОБА_1 і його представник - адвокат Железняк В.К. повторно не з`явились, однак належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, чим позивач і його представник вдруге допустили неявку на розгляд справи. Вперше ОСОБА_1 і його представник не з`явились на судовий розгляд 16.06.2021 без повідомлення причин неявки, що підтверджується матеріалами справи.

Представником позивача адвокатом Железняком В.К. 30.09.2021 в день засідання через канцелярію суду подана заява про відкладення розгляду справи на листопад 2021 року, у зв`язку із хворобою ОСОБА_1 і знаходженням його на лікарняному, без додання копії листка непрацездатності.

Разом з тим, представник позивача адвокат Железняк В.К. не повідомив суд про причини своєї неявки в судове засідання.

З огляду на те, що позивач ОСОБА_1 і його представник, були належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання, особисто приймали участь під час судового розгляду справи, зокрема, допиту сторін, свідків, дослідження доказів у справі, обов`язкова явка позивача ОСОБА_1 в судове засідання 30.09.2021 судом не визнавалась, з урахуванням положень ч.ч.1,3 ст. 223 ЦПК про наслідки неявки в судове засідання учасників справи, зокрема неявки представника позивача без повідомлення причин неявки і повторної неявки в судове засідання позивача і його представника незалежно від причин неявки, суд для забезпечення завдань цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів учасників процесу, вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності позивача ОСОБА_1 і його представника - адвоката Железняка В.К.

Під час розгляду справи позивач за первісним позовом ОСОБА_1 і його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав зазначених у первісному позові, в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представник - адвокат Ящук О.В. підтримали позовні вимоги з підстав викладених у зустрічному позові та заперечували щодо задоволення первісного позову. Представник відповідача пояснила, що на теперішній час дитина сторін проживає з батьком ОСОБА_1 , який 11.08.2021 року взяв на прогулянку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під зобов`язання повернути дитину цього ж дня, однак дитину не повернув. Для розшуку дитини ОСОБА_1 звернулась до поліції та органу опіки та піклування. Представником наданий витяг з Єдиного реєстру досудових рішень по кримінальному провадженню № 0000883 від 07.09.2021, за вчинення злочину, передбаченого ст. 356 КК України з приводузабрання дитини без дозволу матері ОСОБА_3 . Мати позбавлена можливості спілкуватись з дочкою через перешкоди вчинені позивачем за первісним позовом.

Представник органу опіки та піклування Запорізької міськоїради по Вознесенівському району Панченко І.О. у судовому засіданні зазначив, що підтримує зустрічний позов ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, що відповідає наданому висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини. Крім того зазначив, що самовільна зміна ОСОБА_1 місця проживання дитини разом із батьком порушує розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району №25р від 26.01.2021, яким місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 визначено разом із матір`ю.

Дослідивши матеріали справи, а також вивчивши подані сторонами докази, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Сторони з 25.05.2013 року перебували у шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2018 року розірваний.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , зареєстрованим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 03.07.2012 року, актовий запис № 479.

Дитина ОСОБА_7 , після припинення шлюбних відносин сторін, проживала разом із матір`ю ОСОБА_3 , що сторонами не заперечувалось.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2021 р. по справі №331/3252/20 (провадження № 2/331/256/2021), яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 02.09.2020 р. і до повноліття дитини. Рішення набрало законної чинності 14.06.2021.

Сторони проживають окремо.

На теперішній час між сторонами існує спір про місце проживання дитини.

В ході судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 на власний розсуд, всупереч розпорядженню Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району №25р від 26.01.2021, яким місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено разом із матір`ю ОСОБА_3 , з 11.08.2021 року змінив місце проживання дитини, без повідомлення адреси матері, що підтверджується талоном про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення - повідомленням єдиного обліку №23417 відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 16.08.2021, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.08.2021, опитуванням ОСОБА_3 від 11.08.2021, відповіддю відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 17.08.2021, витягом з Єдиного реєстру досудових рішень по кримінальному провадженню № 0000883 від 07.09.2021, за вчинення злочину, передбаченого ст. 356 КК України з приводу забрання дитини без дозволу матері ОСОБА_3 .

На час прийняття рішення в матеріалах справи відсутня інформація про місце перебування дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умови проживання, навчання, тощо. Через дії позивача ОСОБА_1 щодо зміни місця проживання дитини, її мати - ОСОБА_3 позбавлена можливості спілкування зі своєю донькою.

Судом досліджені докази надані сторонами, відповідно до яких встановлено наступне.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №55235138 від 16.03.2016 року за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на квартируза адресою: АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.9).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.12.2020, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ., у трикімнатній квартирі, яка знаходиться на сьомому поверсі, створені умови для проживання дитини. Для проживання дитини є окрема кімната з вікном, в якій є спальне місце, стіл, полиці для книжок(Т.1, а.с.8).

ОСОБА_1 має ступень доктора політичних наук, професор, працював завідуючим кафедри соціально-гуманітарних дисциплін Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет». За місцем роботи характеризується з позитивної сторони, відповідно до характеристики від 12.03.2021 (Т.1, а.с.86).

За місцем роботи з вересня 2020 по лютий 2021 року мав дохід в середньому 32 392,03 грн(Т.1, а.с.87).

Разом з тим, в ході розгляду справи позивачем ОСОБА_1 повідомлено суд, що він звільнився з роботи.

Відповідно до відповіді ПВНЗ «Київський медичний університет» від 27.07.2021 №19-13/1374, ОСОБА_1 працював в університеті на посаді завідувача кафедри соціально-гуманітарних дисциплін з 04.09.2020 по 25.06.2021.

Відповідно до відповіді Київський національний торговельно-економічний університет від 27 липня 2021 №19/165, ОСОБА_1 працював викладачем на умовах погодинної оплати праці з 11.01.2021 по 30.06.2021.

З копій долучених позивачем за первісним позовом документів встановлено, що ОСОБА_1 систематично купував дитячий одяг, взуття ліки, іграшки, канцелярію, солодощі і фрукти, подарунки для дитини, купував квитки в кінотеатри, тощо (Т.1, а.с. 88-120).

Відповідно до письмових відповідей, ОСОБА_1 звертався до органів влади із зверненнями з приводу перешкод у вільному спілкуванні з малолітньою дитиною з боку її матері ОСОБА_3 (Т.1, а.с.127,128).

Згідно із медичних довідок і сертифікатів ОСОБА_1 психіатричні і наркологічні протипоказання до виконання роботи за фахом не виявлені, має задовільний стан здоров`я.

Відповідно до довідки АТ КБ Приватбанк ОСОБА_1 систематично перераховував ОСОБА_3 грошові кошти в період з 2019 по 2020 рік (Т.1, а.с.152,153).

За клопотанням відповідача ОСОБА_3 позивачем суду в порядку ст.93 ЦПК надана відповідь у формі заяви свідка, відповідно до якої ОСОБА_1 повідомив, що окрім офіційного місця роботи ПВНЗ «Київський медичний університет» він також веде викладацьку діяльність на умовах погодинної оплати у Київський Національній торгово- економічний університет. Дохід ОСОБА_1 відповідно до довідок складає від 26859,10 грн до 39760,00 грн у ПВНЗ «Київський медичний університет», і від 17974 грн до 20471 грн в Київський Національній торгово- економічний університет. Щодо режими роботи - працює дистанційно. На утриманні, окрім доньки, інших осіб не має. Щодо участі при проведенні медичного дослідження - з квітня 2018 року по лютий 2021 року на постійній основі відвозив аналізи своєї доньки до Запорізької обласної дитячої клінічної лікарні, консультувався у профільного хірурга цієї лікарні ОСОБА_9 . Останній раз із ним донька відвідувала лікарню 18.12.2020 для здачі аналізів і проходження УЗД, та відповідної консультації у хірурга. АгарковО.А. відвідував навчальні заклади, де навчалась донька і мав спілкування з керівниками цих навчальних закладів. На протязі усього життя доньки ОСОБА_1 намагається приділити їй як можна більше уваги і турботи, має щоденне спілкування з нею у телефонному режимі (Т.3, а.с.80-82).

Позивач ОСОБА_1 допитаний судом як свідок в порядку ст. 93 ЦПК України.

Так, ОСОБА_1 показав, що після розлучення дитина залишилась проживати із матір`ю. Свої батьківські обов`язки виконує: надає гроші на утримання дитини, піклується і підтримує дитину. У дитини була операція на нирці, а тому донька потребує ретельного догляду за її здоров`ям, чого мати не робить. Запропонував відповідачу надавати чеки на підтвердження витрат, однак ОСОБА_3 відмовила у цьому і обмежила в спілкуванні з дитиною, поки він не буде сплачувати аліменти.

Позивач вказав, що мати без відома батька перевила дитину до гіршої школи. З роботи на теперішній час він звільнився. Якщо дитина буде із ним проживати, працюватиме в м.Запоріжжя, для цього має трьох кімнату квартиру, в якій є все для розвитку дитини. Вважає, що дитина потребує додаткових заходів: слідкування за здоров`ям через операцію на нирці, заняття з логопедом для розвитку мовлення, корекцію зайвої ваги через неправильне харчування і відсутність навантаження. Як батько дитини здатний забезпечити доньку і зробити дитину щасливою. Заборгованості по аліментам не має, завжди платив аліменти - близько 6000-7000 гривень. У 2020 році не міг в повній мірі приділяти увагу дитині через поведінку ОСОБА_3 і локдаун. У 2019 і 2020 роках відвідував навчальні заклади, де навчається дитина, спілкувався з директором і класним керівником. Суперечки з приводу проживання дитини виникли з кінця 2019 року, коли перестав бачити дитину, до органу опіки щодо встановлення порядку спілкування не звертався. Після реєстрації шлюбу, сторони не визначали місце проживання дитини, а на рівних умовах виховували дитину.

Також зазначив, що дитина потребує постійного медичного догляду, батько більш забезпечений матеріально, а тому на відміну від відповідача ОСОБА_3 має можливість забезпечити дитині належний догляд та лікування. Стверджує, що у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, остання не зможе належним чином забезпечити догляд дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 31.05.2016 рокузареєстрована за місцем реєстрації позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. за № 3886, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 107379289 від 13.12.2017 (Т.2, а.с.13-15).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 12.01.2021 року, в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 мешкає разом з матірю, для дитини створені належні умови для проживання. З малолітньою ОСОБА_7 проведено бесіду, в ході якої вона висловила бажання проживати з матір`ю.

Відповідно до довідки ОСББ «Запоріжжя Гагаріна 10» за адресою: АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини не проживає та за місцем проживання не з`являвся (Т.2, а.с.34)..

Згідно із довідкою, виданою Територіальним відділом освіти Дніпровського району ЗМР, ОСОБА_3 працює в Запорізькій гімназії № 104 практичним психологом відповідно до наказу № 63-к/тр від 30.08.2018. Заробітна плата і доходи ОСОБА_3 за місцем роботи за період з січня по грудень 2020 року становлять 26458,82 гривень(Т.2, а.с.17,24).

За місцем роботи і проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно, що підтверджується відповідними характеристиками (Т.2, а.с.23,26).

З копій долучених відповідачем документів встановлено, що ОСОБА_3 купувала продукти харчування, їжу, дитячий одяг, взуття, ліки, іграшки, канцелярію, солодощі і фрукти, подарунки для дитини, тощо (Т.3, а.с. 25-44).

ОСОБА_3 має дві вищі освіти: за спеціальністю «Соціальна робота» (диплом з відзнакою) і за спеціальністю «Психологія» (Т.3, а.с. 45-46).

Згідно із медичних довідок і сертифікатів ОСОБА_3 психіатричні і наркологічні протипоказання до виконання роботи у шкідливих умовах праці і в навчальних закладах не має, стан здоров`я задовільний (Т.3, а.с. 47-49).

Відповідач ОСОБА_3 допитана судом як свідок в порядку ст. 93 ЦПК України.

Так, ОСОБА_3 суду показала, що після розірвання шлюбу з березня 2018 року дитина проживає разом із нею. Причина розірвання шлюбу - інша жінка у позивача. З приводу проживання дитини із матір`ю претензій не було до звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про стягнення аліментів.

ОСОБА_3 зазначила, що вона займається дитиною, свій графік підлаштований під дитину. Працює психологом в школі, де навчається дитина. Також, займається здоров`ям дитини, проводить консультації з лікарями, здійснює догляд за нею. Водила дитину до розвивальних гуртків до настання карантину. З приводу участі батька у вихованні дитини зазначила, що уроки із донькою робила тільки мати, разом водили до логопеда. Перешкоди спілкування з дитиною не створювала, пропонувала поїхати на море, на що ОСОБА_1 погодився. Гроші на утримання дитини ОСОБА_1 сплачував, суму визначав сам. Позивач вимоги надавати дитину для спілкування не висував, а тільки вимагав надавати чеки на витрати.

Також ОСОБА_3 зазначила, що спеціального харчування дитина не потребує. Дитину перевела до школи, де працює відповідач і де є гарний вчитель.

Позивач запропонував їй знятись з реєстрації, для того щоб продати квартиру, після подав до суду позов про зняття з реєстрації ОСОБА_3 . Мати позивача і дитина стосунків не мають, вона за дитиною не доглядала. Дитина розповідала про спробу суїциду бабусі, а тому вважає, що мати позивача не може доглядати за дитиною у разі визначення місця проживання дитини з батьком.

Дитина навчається в школі, відвідує «продльонку», відвідує гуртки в школі, на вихідних гуляє, спілкується з друзями. Зайву вагу не має, були у лікаря. З приводу затримки мовлення ходять до логопеда у школі. Просить суд залишити дитину проживати з матір`ю, оскільки тут друзі, навчання.

Сторони не дійшли згоди щодо визначення, з ким із батьків буде постійно проживати малолітня донька ОСОБА_7 .

Спільна дитина сторін - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 31.05.2016 року зареєстрована за місцем реєстрації батька за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживала із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 до 11.08.2021.

Згідно із характеристикою малолітньої ОСОБА_7 від 05.01.2021 виданою Запорізькою гімназією «Контакт», дитина навчалась у вказаному закладі з 01.09.2019 по 27.08.2020. Участь у вихованні та навчанні приймала мати, особисто приводила її до школи та забирала її зі школи. Батько дитини ОСОБА_1 вперше з`явився у школі у 2020 року, коли дитина вже відвідувала інший навчальний заклад, в грудні 2020 прийшов поспілкуватись особисто, за період навчання ОСОБА_7 у вказаному батько жодного разу не спілкувався з вчителем або вихователем групи подовженого дня щодо навчання доньки, не цікавився навчальним досягненнями ОСОБА_7 , не та не приводив дитину, не приймав участь у батьківських зборах, житті класу(Т.2, а.с.29).

Відповідно до листа Запорізької гімназії №104 від 12.01.2021 №06/01-20 малолітня ОСОБА_7 на даний час є ученицею 2-А класу.Навчанням та поведінкою дитини цікавиться лише мати, яка працює у навчальному закладі, має постійний контакт із викладачами та адміністрацією гімназії, відвідує всі батьківські збори (і очні, і онлайн), співпрацює з керівником, є членом батьківського комітету. За донькою слідкує, дівчинка гарно одягнута, доглянута. За характером ОСОБА_7 досить відповідальна, комунікативна, весела, спілкується з усіма дітьми в класі, дружелюбна. Із мамою у ОСОБА_7 досить добрі відносини, вони завжди спілкуються спокійно, по-дружньому; Видно, що ОСОБА_7 дуже любить і поважає матір і досить прихильна до неї. Дівчинка заняття без поважних причин не пропускає, завжди на уроках, єдиний раз була відсутня на заняттях, оскільки була на самоізоляції в зв`язку із хворобою матері. Батько дитини ОСОБА_1 жодного разу гімназію не відвідував, щоб поцікавитись життям та навчанням доньки. У гімназії був єдиний раз (грудень 2020 року), коли заїхав взяти довідку про те, де навчається його дитина. Ні з ким ні з адміністрацією, ні з викладачами ОСОБА_1 не спілкувався, у гімназії його ніколи не бачили(Т.2, а.с.30).

Згідно із довідкою Запорізької гімназії №104 від 09.03.2021 №56/01-20 малолітня ОСОБА_7 відвідує безкоштовні гуртки, які працюють на базі гімназії: «співучі мелодії (понеділок, середа, п`ятниця), Art-майстерня (четвер) (Т.2, а.с.48).

За інформацією КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №1» від 05.01.2021 №А-0195, малолітня ОСОБА_7 знаходиться на обліку з народження. Дівчинка перебуває на диспансерному обліку у лікаря-педіатра. На прийом за медичною допомогою з приводу лікування, обстеження та проведення щеплень дитині звертається мати- ОСОБА_3 , що зафіксовано в історії розвитку дитини (форма №112/о)(Т.2, а.с.32).

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_12 від 15.01.2021, ОСОБА_7 проходить лікування та огляди у дитячого лікаря в стоматології «CrystalShіne» за адресою: АДРЕСА_3 . На прийом за медичною допомогою до стоматології з приводу лікування та обстеження дитини мати- ОСОБА_3 (Т.2, а.с.33).

Згідно із висновком психолога-психоаналітика Запорізької об`єднаної громадської організації психологів та психоаналітиків «Взаємодія» Ірини Куратченко від 14.01.2021 №04 щодо психологічного дослідження малолітньої ОСОБА_7 , 2012 р.н., під час проведення психологічного дослідження дитинадемонструвала глибокий зв`язок та особисту прихильність до матері ОСОБА_3 . Софіяемоційно позитивно ставиться до матері, має довірливий та відкритий контакт. Щодо батька, ОСОБА_1 , дівчинка зазначила, що теж любить батька, але виключає його зі складу сім`ї і вважає його зрадником. На пряме питання з ким би ОСОБА_7 бажала мешкати, дівчинка відповіла, що з матір`ю, а з батьком хоче іноді гуляти. Більш тісний емоційний зв`язок у дитини виявлено з матір`ю, що є природним в процесі формування дівчинки. Про свої переживання і хвилювання ОСОБА_7 зазначила, що переживає через те, що батько може забрати її жити в інше місто, але вона не бажає цього. Відсутність матері, проживання з батьком може сформувати у дівчинки відчуття сорому, депривації ідентичності, яка може об`єднатися з материнською депривацією. Нагромадження різноманітних видів депривації призводить до нівелювання індивідуально-неповторної психоструктури особистості. Передача дитини від матері до батька недоцільною і такою, що не відповідає інтересам дитини, але в той же час слід не заважати зустрічам з батьком за бажанням та згодою батька і дитини (Т.2, а.с.35-39).

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , яка являється матір`ю ОСОБА_3 , і свідок ОСОБА_14 , яка являється подругою відповідача ОСОБА_3 , повністю підтвердили показання та обставини викладені ОСОБА_3 в зустрічній позовній заяві і повідомлені в судовому засіданні, та крім того надали суду пояснення, що після розірвання шлюбу тільки ОСОБА_3 займалась вихованням дитини, претензій з приводу виховання зі сторони ОСОБА_1 не було. Батько дитини надавав матеріальну допомогу, сам встановлював суми грошових коштів, а потім зменшував суми в залежності від поведінки ОСОБА_3 . Після звернення до суду із позовом про стягнення аліментів відносини сторін стали напружені, однак ОСОБА_3 спілкування батька з дитиною не обмежувала. Також показала, що дитина не має відносини із бабусею (матір`ю позивача), її боїться.

Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 17.03.2021 року за №01-10/573, питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району 16.03.2021 року за участі обох батьків. Відділами по Вознесенівському та Олександрівському районам служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснені обстеження умов проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за підсумками яких встановлено, що за місцем проживання як матері, так і батька створені всі необхідні умови для життя та розвитку дитини. З малолітньою ОСОБА_7 проведено бесіду, в ході якої вона висловила бажання проживати із матір`ю. Запорізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проведена оцінка соціальних потреб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з метою встановлення їх здатності виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. Згідно висновками оцінок потреб, як батько, так і мати здатні виконувати батьківські обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею.

На засіданні комісії з питань прав захисту дитини заслухані думки батьків малолітньої ОСОБА_7 , враховані характеристики дитини, документи про її стан здоров`я, висновок психолога, тощо. За підсумками засідання, комісія дійшла висновку про можливість проживання малолітньої ОСОБА_7 як з батьком, так і з матір`ю, але враховуючи думку малолітньої ОСОБА_7 , і те, що дитина тривалий час мешкає разом із матір`ю і різка зміна звичайного її оточення може завдати їй психологічної травми, на даний час в інтересах дитини залишити місце проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Таким чином, органом опіки та піклування визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матірю ОСОБА_3 (Т.1, а.с.213-214).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з частинами 1,2 ст.161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Житлово-побутові умови проживання як за місцем проживання батька ОСОБА_1 , так і за місцем проживання матері ОСОБА_3 - є задовільними.

Кожен з батьків належним чином піклується про здоров`я та виховання малолітньої доньки, цікавиться її життям, турбується про її розвиток, належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків: ОСОБА_1 сплачує аліменти, займається здоров`ям дитини, цікавиться її навчанням і розвитком. Мати ОСОБА_3 доглядає і піклується над дитиною, займається її навчанням і доглядає за її станом здоров`я.

Обоє батьків позитивно характеризуються в побуті, мають задовільний стан здоров`я, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами.

Кожна із сторін може забезпечити дитині належні умови проживання, виховання і навчання та рівнем комфорту. При цьому суд враховує, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що визначальне значення при вирішенні даного спору щодо місця проживання дитини мають інтереси самої дитини.

Під час судового розгляду встановлено наявність у малолітньої ОСОБА_7 , 2012 р.н. особистої прихильності до своєї матері - ОСОБА_3 , з якою у дитини більш тісний емоційний зв`язок, що підтверджується висновком психолога-психоаналітика Запорізької об`єднаної громадської організації психологів та психоаналітиків «Взаємодія» Ірини Куратченко від 14.01.2021 №04 щодо психологічного дослідження малолітньої ОСОБА_7 , 2012 р.н.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 на власний розсуд, всупереч розпорядженню Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району №25р від 26.01.2021, яким місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено разом із матір`ю ОСОБА_3 , з 11.08.2021 року змінив місце проживання дитини. Через дії позивача за первісним позовом, мати дитини - ОСОБА_3 позбавлена можливості спілкування зі своєю донькою. Таким чином, ОСОБА_1 перешкоджає у достатньому та належному спілкуванні та участі у вихованні дитини матері.

Отже, суд встановив наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини і у матері, і у батька, їх позитивні характеристики з місць проживання і роботи, а також дії батька щодо перешкоджання матері брати участь у догляді та вихованні дитини, що негативно впливає на відносини малолітньої ОСОБА_7 з матір`ю, а отже порушує інтереси дитини щодо збереження її зв`язків із сім`єю, а саме з матір`ю.

Крім того, суд враховує вік дитини, стан її здоров`я, прив`язаність до матері, її висловлене бажання проживати разом з матір`ю, сталі соціальні зв`язки, а також той факт, що в інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю, яка піклувалась про неї до того, як батько самовільно змінив місце проживання дитини і почав чинити відповідні перешкоди матері для спілкування із дитиною.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_3 не слідкує на станом здоров`я доньки, не водить на розвивальні гуртки, спростовуються наданими відповідачем доказами, зокрема перебування дитини на обліку в лікарні і відвідування за місцем навчання розвивальних гуртків.

Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а також що в інтересах дитини є турбота та підтримка і з боку матері, і з боку батька, суд надає першочергове значення та оцінку саме найкращими інтересами дитини, врахувавши обставини спору.

Таким чином, враховуючи обставини справи та інтереси малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволенню підлягає зустрічний позов, за яким судом визначається місце проживання дитини з матір`ю - ОСОБА_3 .

У зв`язку з цим позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місяця проживання дитини з ним, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволенням зустрічного позову з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 908 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 125, 128, 134, 141, 150 СК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-тя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про встановлення місця проживання дитини, - залишити без задоволення.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , 3-тя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про встановлення місця проживання дитини, - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місце проживання матері - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 30 вересня 2021 року.

Повний текст ухвали складений 11 жовтня 2021 року.

Позивач, відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Відповідач, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя Р.С.Солодовніков