Житомирський апеляційний суд
Справа №289/149/21 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №289/149/21 за позовом ОСОБА_1 до Радомишльського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), з участю Служби у справах дітей Радомишльської міської ради, про визнання батьківства

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 березня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Кириленка О.О. у м. Радомишлі,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Радомишльського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Просив: визнати його батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виключити з актового запису №3, який складено 30 серпня 2007 року виконавчим комітетом Меньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, відомості про ОСОБА_2 , як батька дитини; внести до вказаного вище актового запису відомості, зазначивши його ( ОСОБА_1 ) батьком дитини; зобов`язати відповідача внести зміни до Книги реєстрації народжень, а саме до актового запису, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » та по батькові з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », та видати нове свідоцтво про народження. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 2006 року перебував у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_2 , але у акті про народження дитини він батьком сина не записаний. На підставі ст.135 СК України у свідоцтві про народження сина запис про батька дитини проведено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за вказівкою ОСОБА_7 , тобто матері дитини. Мати хлопчика ( ОСОБА_7 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті син залишився проживати з ним та знаходиться на його утриманні, вихованні та піклуванні. Факт його батьківства підтверджується письмовими показаннями свідків.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що відмовивши у задоволенні позову, суд фактично позбавив їх права на сім`ю, чим порушив не лише його права як батька, а й права самої дитини, передбачені чинним законодавством. Суд не взяв до уваги поданих ним доказів на підтвердження його батьківства, зазначивши безальтернативно, що належним доказом є лише висновок судово-генетичної експертизи, хоча відповідно до положень частини другої ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Крім того, суд не заслухав думки сина ОСОБА_8 , якому в серпні виповниться 14 років, який був присутнім на всіх судових засіданнях та бажав дати пояснення по суті справи.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу. Пояснив, що наразі син ОСОБА_8 продовжує проживати із ним та навчається у ліцеї за місцем проживання. Він не заперечує проти проведення судового-генетично експертизи, оскільки переконаний у тому, що ОСОБА_8 є його сином, а він є ОСОБА_8 біологічним батьком, але не бачить у цьому доцільності або потреби у зв`язку з тим, що він завжди визнавав своє батьківство відносно хлопчика та ніхто не заперечує походження дитини від нього.

Представник Радомишльського відділу Державно реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області до суду не з`явився. Відповідач спрямував до суду листа від 14 вересня 2021 року №994/22.14-15 із проханням проводити розгляд справи без участі його представника. При цьому зазначив, що покладається на розсуд суду та при задоволенні позову виконуватиме рішення суду.

Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Радомишльської міської ради Житомирської області до суду також не з`явився. Міський голова Радомишльської міської ради скерував до суду листа від 10 вересня 2021 року №01-18/1906 із проханням провести судове засідання без представника органу опіки та піклування. Водночас зазначив, що вирішення питання залишає на розсуд суду та просить прийняти рішення, яке не буде суперечити інтересам дитини.

На думку ОСОБА_2 , який досяг віку чотирнадцяти років, слід залишити його проживати у сім`ї батька. Знає, що позивач є його батьком, бо йому про це розповідала при житті його покійна мати. У зв`язку з цим, він називає позивача батьком. Із дружиною батька тіткою ОСОБА_9 , сестрою ОСОБА_10 та братом ОСОБА_11 у нього склалися теплі стосунки. Він проживає із ними в будинку в с. Вишевичі та навчається у Вишевицькому ліцеї. Звик до нового життя, яке просить не змінювати та не позбавляти його сім`ї при вирішені судом питань, що стосуються його життя. Висловив бажання та згоду носити прізвище батька, тобто позивача, а також хоче, щоб по батькові він називався « ОСОБА_12 ». Рішення суду про відмову в задоволенні позову може негативно вплинути на його життя, що вселяє у нього страх за своє майбутнє. Формальний підхід фактично позбавив його родини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав будь-яких належних чи допустимих доказів, які б підтверджували походження дитини ОСОБА_2 від нього. При цьому суд роз`яснив, що обставини походження дитини від позивача можуть підтверджуватися, в тому числі, висновком судово-генетичної експертизи. Однак, позивач із клопотанням про призначення вказаної експертизи до суду не звернувся. Надані позивачем письмові свідчення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суд вважав неналежними доказами, оскільки в них відсутнє посилання на те, що померла ОСОБА_7 за життя повідомляла вказаним особам про народження сина ОСОБА_8 саме від позивача. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Письмові свідчення не можуть замінювати висновок судового-генетичної експертизи, а тому є недопустимими. У справі відсутні будь-які письмові докази, згідно з якими померла ОСОБА_7 визнавала факт народження сина від позивача, а тому за відсутності таких доказів лише висновок експертизи міг би підтвердити цей факт.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції, оскільки має місце неправильне застосування норми частини другої ст.128 СК України, тобто матеріального права.

Відповідно до частини першої ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто захід, спрямований на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини.

Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі №591/6441/14-ц зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

За положеннями ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою та шостою ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Меньківка Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 22 грудня 2017 року Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.9).

Відповідно до актового запису про народження №3, складеного 30 серпня 2007 року виконавчим комітетом Меньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, вбачається, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 народила хлопчика, державна реєстрація народження якого проведена відповідно до частини першої ст.135 СК України (за вказівкою матері), тобто відомості про батька дитини внесені до актового запису за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записані за вказівкою матері - ОСОБА_2 , оскільки дитина народилася у матері, яка не перебувала у шлюбі та не було спільної заяви батьків або рішення суду (а.с.10-11). Правильність такого запису, зокрема його вчинення на підставі ст.135 СК України не оспорювалася. Вказаний запис є чинним, наразі не змінений і не скасований.

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати дитини ОСОБА_7 померла у віці 35 років в с. Меньківка Радомишльського району Житомирської області (а.с.12).

Право на захист особа здійснює на свій розсуд (частина перша ст.20 ЦК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених нею вимог. При цьому позивач розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Передумовою цього позову стало внесення запису про батька дитини у книзі записів народжень зі слів матері (ст.135 СК України), що є підставою для визнання батьківства за рішенням суду відповідно до положень ст.128 СК України. Позивач із матір`ю хлопчика у зареєстрованому шлюбі ніколи не перебував та спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану у порядку частини першої ст.126 СК України як до, так і після народження дитини за життя матері дитини не подавав. Факт смерті матері дитини унеможливив подання до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільної заяви позивача та матері хлопчика в порядку частини першої ст.126 СК України, тобто позасудовий спосіб визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, передбачений частиною першою ст.126 СК України, наразі вичерпаний. За таких обставин, залишився лише судовий спосіб захисту, передбачений ст.128 СК України. ОСОБА_1 не позбавлений права звернувся до суду із позовом про визнання батьківства за рішенням суду. Окрім того, позивач просить зобов`язати відділ реєстрації актів цивільного стану внести зміни до Книги реєстрації народжень, а саме до актового запису про народження дитини. Покладати певні обов`язки можна лише на відповідача. Функції внесення змін до актових записів цивільного стану та зберігання архівного фонду покладено чинним законодавством виключно на відділи державної реєстрації актів цивільного стану. За таких обставин заперечення відповідача про те, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану не може приймати участь у справі як відповідач не грунтуються на положеннях закону.

Наказом начальника служби у справах дітей Радомишльської районної державної адміністрації від 30 листопада 2020 року №99 дитина-сирота тимчасово влаштований у сім`ю позивача, яка складається із: ОСОБА_1 , його дружини ОСОБА_15 , дочки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.13,17). Сім`я позивача проживає у будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 проживає у вищевказаному будинку без реєстрації та навчається у КУ «Вишевицький ліцей». Із характеристики ОСОБА_2 , яка надана учбовим закладом вбачається, що ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню дитини та постійно підтримує зв`язок з класним керівником (а.с.18).

Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-як фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватися усі передбачені законом докази в їх сукупності, у тому числі й пояснення сторін, третіх осіб. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до роз`яснень, що надані судам у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові батька, число, місяць і рік його народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі, коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

У даному випадку позивач не відмовляється від проведення відповідної експертизи, але не вбачає за обставинами справи такої необхідності, оскільки матеріали справи достатні для ухвалення рішення.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

За наданими позивачем письмовими свідченнями ОСОБА_13 , яка є кумою померлої матері дитини, які написані нею власноручно та підписані особисто, що посвідчено старостою Менківського старостинського округу Радомишльського міської ради Житомирської області Близнюк В.С., ОСОБА_7 з серпня 2006 року проживала разом із ОСОБА_1 в с. Заболоть Радомишльського району та вела спільно господарство, але в січні 2007 року переїхала жити в с. Меньківка. Її співмешканець ОСОБА_1 та його родина неодноразово приїздили до ОСОБА_7 та просили повернутися до ОСОБА_1 , щоб разом виховувати на той час ще ненароджену дитину. Після народження сина ОСОБА_18 разом із батьками приїздили на хрестини і дні народження ОСОБА_8 , допомагали матеріально. У березні 2020 року за згодою ОСОБА_19 забрав ОСОБА_8 до себе у с. Вишевичі (а.с.19).

Тітка ОСОБА_7 ОСОБА_14 також надала письмові свідчення, які написані нею власноручно та підписані особисто, що посвідчено старостою Менківського старостинського округу Радомишльського міської ради Житомирської області Близнюк В.С., про те, що ОСОБА_7 доводиться їй племінницею, яка з серпня 2006 року проживала разом з ОСОБА_1 в с. Заболоть та вела спільне господарство. В січні 2007 року ОСОБА_7 переїхала жити до неї в с. Меньківка. Співмешканець племінниці ОСОБА_1 неодноразово приїздив до ОСОБА_7 і просив повернутися, щоб жити разом. Після народження ОСОБА_18 разом із своєї матір`ю приїздили на хрестини ОСОБА_8 . ОСОБА_1 матеріально допомагав ОСОБА_20 . У березні 2020 року за згодою ОСОБА_19 забрав ОСОБА_8 до себе у с. Вишевичі (а.с.20).

Судово-генетичної та судово-імунологічної експертизи у цій справі не проведено, але встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження ОСОБА_2 від позивача ОСОБА_1 : сумісне проживання матері хлопчика ОСОБА_21 з позивачем ОСОБА_1 із серпня 2006 року до січня 2007 року без реєстрації шлюбу в с. Заболоть, тобто до народження дитини, та після народження ОСОБА_8 визнання хлопчика позивачем своїм сином (ще за життя мати дитини віддала хлопчика на проживання у сім`ю позивача). Дані обставини ніким не оспорюються та не спростовані жодними доказами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутність письмового доказу, згідно з якими померла ОСОБА_7 визнавала факт народження сина ОСОБА_8 від позивача без проведення експертизи не перешкоджає у даному випадку на підставі інших наявних у матеріалах справи доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійти висновку про походження ОСОБА_8 від ОСОБА_1 та визнати батьківство останнього відносно дитини за рішенням суду. Сама мати хлопчика до своєї смерті віддала сина на проживання у родину позивача, а тому обставина знаходження дитини із позивачем не викликає у колегії суддів сумнівів, що визнання батьківства за рішенням суду в даному випадку відповідає найвищим інтересам самої дитини. Обставини проживання батьків хлопчика до його народження разом та ведення ними господарства, а також визнання дитини своєю позивачем після народження сина доводяться наявними у справі доказами, які у встановленому законом порядку не спростовані, а відтак сумніву в апеляційного суду не викликають.

Відповідно до частини першої ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами держаної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Вимога про зобов`язання відповідача видати нове Свідоцтво про народження є передчасною, оскільки ще не виникли обставини, за яких видається нове Свідоцтво про народження та органом державної реєстрації актів цивільного стану у видачі нового Свідоцтва про народження дитини не відмовлено.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. Апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким вимоги задовольняє частково: визнає, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язує відповідача внести зміни до актового запису про народження дитини щодо відомостей про батька та прізвища і по батькові дитини. У зобов`язанні видати нове Свідоцтво про народження дитини відмовляється.

Судовий збір на відповідача у задоволеній частини позову не покладається, оскільки позивач із заявою у порядку частини першої ст.126 СК України до органу державної реєстрації актів цивільного стану не звертався.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати, що ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець с. Заболоть Радомишльського району Житомирської області, що зареєстрований в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Меньківка Радомишльського району Житомирської області Україна, про що 30 серпня 2007 року складено відповідний актовий запис №3 виконавчим комітетом Менківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

Зобов`язати Радомишльський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) внести зміни до актового запису №3, складеного 30 серпня 2007 року виконавчим комітетом Менківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , - у відомості про батька: виключити « ОСОБА_2 » та внести « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянин України, зареєстрований в АДРЕСА_1 », а також змінити прізвище дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » та по батькові дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: