ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5256/21 Справа № 172/3/21 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17 січня 2018 року о 09:00 год. на 82 км а/ш Дніпропетровськ-Мелітополь водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем RENAULT CLIO держномер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки та стану дорожнього покриття, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобіля та виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем LEXUS GX470 номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водії отримали тілесні ушкодження, тобто ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КупАП.

Факт отримання механічних пошкоджень підтверджується протоколом огляду місця ДТП від 17 січня 2018 року, в якому слідчим Васильківського ВП СВП Сараною І.В. зафіксовано про пошкодження лівої частини автомобіля LEXUS GX470.

Постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 12 квітня 2018 року.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобілю RENAULT CLIO держномер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» і згідно з полісом № АМ/2103623 страхова компанія виплачує за шкоду заподіяну майну 100000,00 грн., розмір франшизи 2000,00 грн.

22 лютого 2018 року позивачка надала до страхової компанії повідомлення про ДТП, заяву про страхове відшкодування, а також на вимогу представника ПрАТ «СК «Юнівес» схему ДТП, довідку ДАІ, особисті пояснення про обставини ДТП, копію паспортів та кодів ІПН власника ТЗ та водія, який керував автомобілем в момент ДТП, копію водійського посвідчення, копію протоколу ДПС, копію полісу АК/75555299 та АМ/2103623.

14 березня 2018 року позивачем укладено договір № 14/03-18ФЛ на проведення оцінки колісного ТЗ та 16 травня 2018 року отримано звіт № 19-03-18В, згідно з висновком якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля LEXUS GX470, пошкодженого внаслідок ДТП складає 167629,99 грн.

З урахуванням висновку про оцінку ТЗ 15 червня 2018 року від ПрАТ «СК «Юнівес» на особистий картковий рахунок позивача надійшло 63153,67 грн., а після тривалого листування зі страховою компанією позивача повідомлено про прийняте рішення щодо виплати суми в розмірі 92000,00 грн.

На виконання прийнятого рішення між позивачем та ПрАТ «СК «Юнівес» 08 грудня 2020 року укладено угоду про виплату страхового відшкодування № ГО-11392/ЗП щодо доплати 28846,33 грн., яка станом до 31 грудня 2020 року має бути виплачена.

Таким чином, ПрАТ «СК «Юнівес» має перед позивачем погоджене невиконане грошове зобов`язання у розмірі 28846,33 грн. станом до 31 грудня 2020 року.

Враховуючи, що сума матеріальної шкоди нанесена позивачу в результаті ДТП перевищує суму забезпечену страховим відшкодуванням, то вважає, що різниця повинна бути погашена зі сторони винуватця ОСОБА_2 .

Сума матеріального збитку, яка підлягає стягненню з відповідача становить 79529,99 грн. та складається з такого: 75629,99 грн. різниця між сумою встановленого матеріального збитку та сумою погашення за рахунок страхового відшкодування; 1600,00 грн. вартість розрахунку збитків по автомобілю, сплачена позивачем ФОП ОСОБА_4 ; 2300,00 грн. вартість послуг евакуатора.

Крім того, вважає за необхідне стягнути з відповідача за період з 19 серпня 2018 по 17 грудня 2020 року інфляційні втрати в сумі 10505,78 грн. та 3 % річних в сумі 6164,29 грн.

Також, просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду завдану ДТП в розмірі 50000,00 грн., оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобіля знаходився чоловік позивача ОСОБА_3 , які отримав тілесні ушкодження в результаті ДТП, але останній не міг здійснювати повноцінне лікування, оскільки позивачка перебувала на 2 місяці вагітності, а старшій дитині не виповнилося ще трьох років. Це спричинило виникнення пригніченого стану, емоційних страждань, проблем в сім`ї на підставі того, що через відсутність автомобіля деякі заплановані раніше сімейні справи взагалі довелося скасувати, почалося нецільове використання сімейного бюджету у зв`язку з ремонтом автомобілю, що також призвело до розладу стосунків між членами сім`ї.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2300 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не обґрунтував належним чином суму матеріальної шкоди, оскільки до позову додано звіт про оцінку, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди з відповідача. Факт моральних страждань та заподіяння моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17 січня 2018 року, позивачем доведено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що Постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за те, що 17 січня 2018 року о 09:00 год. на 82 км а/ш Дніпропетровськ-Мелітополь водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем RENAULT CLIO держномер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки та стану дорожнього покриття, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобіля та виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем LEXUS GX470 номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водії отримали тілесні ушкодження. Постанова набрала законної сили 12 квітня 2018 року.

Згідно зі звітом № 19-03-18В від 16 травня 2018 року про оцінку колісного транспортного засобу, виконаного на підставі договору № 14/03-2018ФЛ укладеного між ПП «Якименко РМ.» та ОСОБА_1 , спеціаліст ОСОБА_5 провів дослідження автомобіля LEXUS GX470 номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, з метою визначення вартості матеріальних збитків, спричинених власнику автомобіля.

Відповідно до висновків оцінювача вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля LEXUS GX470 номерний знак НОМЕР_2 , який отримав пошкодження в результаті ДТП становить 167629,99 грн. До звіту додано ремонтну калькуляцію, аркуш перевірки даних та наведена формула, за якою визначена вартість відновлюваного ремонту.

У протоколі огляду транспортного засобу від 19 березня 2018 року, який склав оцінювач ОСОБА_5 за адресою: Селянський Узвіз, 3-Г, м. Дніпро, міститься опис пошкоджень автомобіля.

Відповідачем надано рецензію на звіт № 19-03-18В від 16 травня 2018 року про оцінку колісного транспортного засобу, виконану Експертно-консалтинговою фірмою «Рейтинг», згідно із загальним висновком якої вказаний звіт класифікується за ознакою абзацу 4 пункту 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.90.2003 року № 1440: «звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків».

З висновків рецензії на звіт № 19-03-18В від 16 травня 2018 року видно, що:

- до зазначеного звіту долучені протоколи огляду колісно-транспортного засобу від 19 березня 2018 року, які складені відповідно до вимог, але не надані підтвердження від спеціалізованої організації (сервісного центру з обслуговування КТЗ марки LEXUS GX470) по пошкодженням вказаним у протоколах;

- ремонтна калькуляція виконана станом на 14 травня 2018 року, при цьому дата оцінки вказана у звіті 17 січня 2018 року, в програмному продукті «AUDATEX», що є рекомендованим відповідною Методикою, курс валют НБУ на 17 січня 2018 року: 1 $ = 28,6526 грн., 1 € = 35,0421 грн. (титульний лист сторінка 1), в калькуляції курс € вказано 31,111 станом на 14 травня 2018 року, а ціни на запчастини вказано станом на 26 березня 2018 року, також в калькуляції оцінювач вносив зміни вартості запасних частин, починаючи з «Кріплення радіатора КД 0073» та закінчуючи «Дефлектором капоту КД 1000», про що свідчить примітка «*», де вносились зміни до програмного продукту (додатки, сторінки не вказані, калькуляція сторінки 4,5);

- оцінювач не надав інформацію з джерел цін вартості аналогічних КТЗ LEXUS GX470, 2005 року випуску при розрахунку ринкової вартості КТЗ, що доводить недостатній рівень збору вихідних даних та цінової інформації;

- оцінювач не надав інформацію з джерел цін вартості запасних частин, що доводить недостатній рівень збору вихідних даних та цінової інформації;

- оцінювач не дослідив ринок вартості запасних частин, внесених у калькуляцію та не відобразив необхідні аналоги у звіті;

- відсутня копія кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 15 квітня 2004 року МФ № 1098, видане Фондом Державного майна України та Українським центром після аварійного захисту «Експерт-Сервіс».

15 червня 2018 року на картковий рахунок позивачки ОСОБА_1 ПрАТ «СК «Ювеніс» здійснено страхове відшкодування в сумі 63153,67 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що позивач не обґрунтував належним чином суму матеріальної шкоди, оскільки до позову додано звіт про оцінку, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди з відповідача. Факт моральних страждань та заподіяння моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17 січня 2018 року, позивачем доведено.

Проте, колегія суддів в повному обсязі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, колегія суддів встановила, та це підтверджується матеріалами справи, що звітом № 19-03-18В від 16 травня 2018 року про оцінку колісного транспортного засобу оцінювача вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля LEXUS GX470 номерний знак НОМЕР_2 , який отримав пошкодження в результаті ДТП становить 167629,99 грн.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Статтею 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

В силу вимог ст.12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Даним вимогам закону звіт № 19-03-18В від 16 травня 2018 року про оцінку колісного транспортного засобу повністю відповідає, а тому посилання суду першої інстанції на невідповідність вказаного звіту вимогам законодавства є помилковим.

Так, матеріалами справи встановлено, що на особистий картковий рахунок позивача надійшло страхове відшкодування у сумі 63153,67 грн..

Після тривалого листування зі страховою компанією позивача повідомлено про прийняте рішення щодо виплати суми в розмірі 92000,00 грн.

На виконання прийнятого рішення між позивачем та ПрАТ «СК «Юнівес» 08 грудня 2020 року укладено угоду про виплату страхового відшкодування № ГО-11392/ЗП щодо доплати 28846,33 грн., яка станом до 31 грудня 2020 року має бути виплачена.

Тобто загалом позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 92 000 грн.

Розмір фактичної матеріальної шкоди спричиненого власнику автомобіля LEXUS GX470 номерний знак НОМЕР_2 становить 167629,99 грн.

Встановивши, що позивач отримав від ПрАТ «СК «Юнівес» страхове відшкодування, якого не достатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем у результаті ДТП, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач в силу статті 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, і страховою виплатою, яка одержана від страховика.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог у стягненні з ОСОБА_2 різниці між сумою матеріального шкоди та сумою погашення за рахунок страхового відшкодування підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 75 629,99 грн..

Вимоги апеляційної скарги щодо стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 10505, 78 грн. та 3 % річних в розмірі 6164,29 грн. за період з 19 серпня 2018 року по 17 грудня 2020 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не грунтуються на цій стадії законом.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн, колегія суддів виходить з наступного.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Суд першої інстанції з врахуванням вищевказаних вимог закону, ступеню моральних страждань, яких зазнала позивачка в результаті ДТП, вірно визначив її розмір у сумі 2300 грн., з яким погоджується й колегія суддів.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 різниці між сумою матеріального шкоди та сумою погашення за рахунок страхового відшкодування підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про задоволення цих позовних вимог, в решті рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судові витрати в розмірі 1890,74 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 різниці між сумою матеріального шкоди та сумою погашення за рахунок страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між сумою матеріального шкоди та сумою погашення за рахунок страхового відшкодування в розмірі 75 629,99 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1890,74 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко