Справа № 589/136/21
Провадження № 2/589/659/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі головуючого судді Курбанової А.Р., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2021 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 25829 грн 57 коп. заборгованості за кредитним договором від 13.12.2014р., посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань.

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Відповідач надав до суду відзив, за змістом якого проти позову заперечував, вважаючи його необґрунтованим, а сам факт існування боргу недоведеним. Зауважував, що анкета-заява не містить посилань на розмір кредиту, умови користування ним та взагалі не свідчить про існування договірних зобов`язань між сторонами. Також відповідач вказував на необхідність застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові по справі № 342/180/17 від 03.07.2019р.

В свою чергу позивач надав відповідь на відзив, за змістом якої зазначив, що між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір приєднання, шляхом заповнення останнім відповідної анкети-заяви, на підставі якої був відкритий картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку отримав позичальник та мобільний телефон, який він зазначив у своїй заяві. Таким чином Банк надав можливість Позичальнику користуватись картковим рахунком, а той, в свою чергу, зобов`язався сплачувати Банку винагороду (проценти). Позивач зазначає, що Правила та Умови є лише публічною офертою, а позичальник, підписуючи анкету-заяву, приєднується до Умов та Правил, що становлять договір між сторонами. Внаслідок подальшого неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань у останнього перед Банком утворилась заборгованість. Позивач зауважував, що підстав для застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові по справі № 342/180/17 від 03.07.2019р. у даному випадку немає, оскільки наявні в матеріалах справи наказ про затвердження редакції Умов та Правил, виписка по рахунку та довідка про видані картки, свідчать про чинність на час укладення кредитного договору Умов та Правил в редакції, доданій до позовної заяви. Також акцентував увагу, що первинний документ - виписка по рахунку,- підтверджує, що відповідач користувався кредитними коштами, погашав заборгованість.

За відсутності клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд, у відповідності до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянув справу за наявними у ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

13.12.2014р. АТ КБ «ПриватБанк» (далі по тексту Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) уклали кредитний договір (без номеру), у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

Зміст вказаної анкети -заяви від 13.12.2014р. та ті обставини, що відповідач згідно з наданою суду банківською випискою активно користувався кредитними коштами, в тому числі здійснював платежі на погашення кредиту спростовують доводи відповідача про відсутність між сторонами договірних кредитних відносин.

В свою чергу, за доводами позову відповідач належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань з повернення тіла кредиту і сплати процентів, внаслідок чого відповідно до розрахунку Банку станом на 30.11.2020р. у відповідача перед Банком утворилась заборгованість на загальну суму 25829 грн 57 коп., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 20828 грн 86 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 5000 грн 71 коп.

Вирішуючи заявлені вимоги, суд вважає за необхідне дослідити умови вказаного договору, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті - заяві від 13.12.2014р. процентна ставка не зазначена, наданий Банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» відповідачем не підписано.

В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що підпис відповідача в анкеті-заяві про приєднання свідчить про факт його ознайомлення та згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку.

На підтвердження цих вимог позивач надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в яких визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін та інші умови.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету- заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування.

Також суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Витяг з Тарифів та Витяг з Умов з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

У цьому контексті також слід зазначити, що одночасно з позовною заявою представником позивача подано клопотання про огляд веб-сайту, у якому він, посилаючись на ч. 7 ст. 85 ЦПК України, просив здійснити огляд та фіксування змісту Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк» за посиланням https://privatbank.ua/terms.

Проте суд не знайшов підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки представником позивача не наведено достатнього обґрунтування необхідності огляду та фіксування змісту Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк», так як матеріали справи містять Умови та Правила надання банківських послуг у письмовому вигляді. Крім того, факт розміщення чи нерозміщення на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк» вказаних Умов та Правил надання банківських послуг не спростовує висновок суду щодо відсутності підпису відповідача, який би свідчив про узгодження сторонами розміру відсотків та інших умов кредитного договору.

Вищевикладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Велика Палата у вказаній постанові зробила наступний правовий висновок: витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за процентами.

Що стосується пред`явленої до стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20828 грн 86 коп., суд вважає необхідним зазначити наступне.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, проведеного станом на 30.11.2020р., позивачем за рахунок кредиту погашалися (списувалися) відсотки і додавалися до тіла кредиту (четверта колонка розрахунку заборгованості «Відсотки погашені за рахунок кредиту») на загальну суму 24933 грн 44 коп.

Слід зазначити, що доказів погодження сторонами такого порядку погашення відсотків позивачем не надано. Такі дії Банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами, більш того, як вже встановлено, сплату відсотків у даному випадку сторони взагалі не обумовили договором.

Погашаючи відсотки за рахунок тіла кредиту Банк безпідставно збільшив тіло кредиту на загальну суму 24933 грн 44 коп., при цьому, з цього ж розрахунку вбачається, що загалом відповідачем було внесено коштів на погашення заборгованості за кредитом більше ніж 200000 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності у відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 20828 грн 86 коп., відтак вимоги позову не підлягають задоволенню також і в цій частині.

Підсумовуючи викладене у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області А.Р.Курбанова