УХВАЛА

iменем України

Справа № 330/1569/19

6/330/60/2021

"05" жовтня 2021 р. смт. Якимівка

Якимівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Куценко О.О., секретаря судового засідання Павленко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Ігнатов Є.Є. , стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: Якимівський відділ державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро, державний виконавець Шишкіна Інна Миколаївна про відстрочення виконання судового рішення,

встановив:

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Ігнатов Є.Є. , звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення по цивільній справі №330/1569/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення у житлове приміщення.

Заяву обґрунтовує тими обставинами, що в провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебувала цивільна справа №330/1569/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення у житлове приміщення.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2020 року, вказаний позов було задоволено в повному обсязі, судом ухвалено вселити ОСОБА_2 у житловий будинок АДРЕСА_1 .

Постановою Запорізького апеляційного суду Запорізької області від 04 серпня 2021 року, вказане судове рішення залишено без змін.

Таким чином, рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2020 року, набрало законної сили 04 серпня 2021 року.

Просить суд відстрочити на один рік виконання вказаного судового рішення, оскільки з 29 серпня 2021 року боржник ОСОБА_1 перебуває за межами України у Республіці Болгарія та буде там перебувати по 20 серпня 2022 року разом з неповнолітнім ОСОБА_3 , 2006 року народження, що підтверджується копіями посадочних документів та проїзних білетів.

Вказані обставини позбавляють її можливості у добровільному порядку виконати судове рішення, оскільки вона фізично не може бути присутня при його виконанні.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 та її представник адвокат Ігнатов Є.Є. не з`явились, від адвоката Ігнатова Є.Є. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на задоволенні заяви наполягає.

В судове засідання стягувач ОСОБА_2 та його представник адвокат Чеботар Н.А. не з`явились, від адвоката Чеботар Н.А. надійшли заява про слухання справи за її відсутності. Проти задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення повністю заперечує, оскільки відсутні підстави передбачені ст. 435 ЦПК України для задоволення такої заяви.

В судове засідання державний виконавець Шишкіна І.М. не з`явилась надіслала заяву про слухання справи за її відсутності.

Суд розглядає справу у відсутності учасників справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви представника боржника - адвоката Ігнатова Є.Є. слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2020 року, вказаний позов було задоволено в повному обсязі, судом ухвалено вселити ОСОБА_2 у житловий будинок АДРЕСА_1 .

Постановою Запорізького апеляційного суду Запорізької області від 04 серпня 2021 року, вказане судове рішення залишено без змін.

Таким чином, рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2020 року, набрало законної сили 04 серпня 2021 року.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява N 18357/91, суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду представник боржника - адвокат Ігнатов Є.Є. вказує на те, що з 29 серпня 2021 року боржник ОСОБА_1 перебуває за межами України у Республіці Болгарія та буде там перебувати по 20 серпня 2022 року разом з неповнолітнім ОСОБА_3 , 2006 року народження, що підтверджується копіями посадочних документів та проїзних білетів. Вказані обставини позбавляють її можливості у добровільному порядку виконати судове рішення, оскільки вона фізично не може бути присутня при його виконанні.

Суд вважає, що вказані доводи заявника належним чином необґрунтовані та відповідно до приписів ст. 435 ЦПК України не є підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

За приписами ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ч. 2 ст. 78 ЦПК України регламентовано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявність копії електронного білету боржника ОСОБА_1 до республіки Болгарії на 30 серпня 2021 року не є належним доказом її відсутності за місцем проживання до 20 серпня 2022 року, оскільки не позбавляє її можливості у будь-який час повернутись до України.

Суд вважає, що сам по собі виїзд боржника за межі України не є підставою передбаченою ст. 435 ЦПК України для відстрочення виконання рішення суду, оскільки не є обставиною, яка може істотно ускладнити виконання рішення або зробити його виконання неможливим.

При цьому вирішуючи заяву про відстрочення виконання судового рішення, слід враховувати ступінь вини відповідача ОСОБА_1 у виникненні спору.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 25 вересня 2020 року, про відстрочення виконання якого подано заяву, ухвалено ще 25 вересня 2020 року.

Заява представника боржника - адвоката Ігнатова Є.Є. про відстрочення виконання рішення суду подана 17 вересня 2021 року, та розглядається по суті 05 жовтня 2021 року, тобто поза межами строків, встановлених ч. 5 ст. 435 ЦПК України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні такої.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява представника боржника - адвоката Ігнатова Є.Є. про відстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 3,12,76,77,78,79,80,81,258,259,265,273,354,355,435 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 адвоката Ігнатов Є.Є., стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: Якимівський відділ державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро, державний виконавець Шишкіна Інна Миколаївна про відстрочення виконання судового рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя