Справа № 0305/670/2012
Провадження № 6/0158/54/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про заміну сторони виконавчого провадження

27 вересня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Корецької В.В.

за участю секретаря - Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Дельтабанк», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

Директор ТОВ «ФК «Паріс» - Клевець С.В. звернувся в суд з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заяву мотивує тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.04.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельтабанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6490 (шість тисяч чотириста дев`яносто) грн. 85 коп.

23.04.2020 року між ПАТ «Дельтабанк» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2230/К.

Разом з тим, згідно даного договору про відступлення права вимоги № 2230/К, до ТОВ «ФК «Паріс» увійшло право вимоги до ОСОБА_1 , що виникло на підставі договору про надання кредиту № 002-02019-100707 від 07.07.2007 року.

Заявник зазначає, що згідно із ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є правонаступництво, а тому, просить суд замінити позивача у справі №0305/670/2012 та сторону виконавчого провадження з ПАТ «Дельтабанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Паріс».

Директор ТОВ «ФК «Паріс» - Клевець С.В. просив розгляд даної справи провести без участі представника заявника.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглядати заяву у відсутність сторін, оскільки згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.04.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельтабанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6490 (шість тисяч чотириста дев`яносто) грн. 85 коп.

Разом з тим, з матеріалів заяви вбачається, що 23.04.2020 року між ПАТ «Дельтабанк» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2230/К.

Крім того, згідно даного договору про відступлення права вимоги № 2230/К, до ТОВ «ФК «Паріс» увійшло право вимоги до ОСОБА_1 , що виникло на підставі договору про надання кредиту № 002-02019-100707 від 07.07.2007 року.

Як вбачається із платіжного доручення №UA95339075 від 16.04.2020 року ТОВ «ФК «Паріс» оплатило, ПАТ «Дельтабанк» фінансову вимогу у повному об`ємі визначеному вищевказаним договором.

Тобто, на даний час право вимоги за вищевказаними кредитними правовідносинами належить ТОВ «ФК «Паріс».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Результат аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 344/14408/15-ц (провадження № 61-1777св20).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а не його обсяг.

Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Враховуючи викладене, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 ЦК України). Вказані висновки зроблено у Постанові ВС, справа №0910/2-103/2011 (провадження № 61-13311св20) від 29 грудня 2020 року.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу стягувана.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що слід провести заміну первісного стягувача ПАТ «Дельтабанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Паріс».

На підставі викладеного та керуючись ст. 442 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельтабанк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» у виконавчому листі № 0305/670/2012.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька