КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

стягувача ОСОБА_1 ,

представника боржника

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак Олександр Олександрович, ОСОБА_2 , про визнання дій старшого державного виконавця неправомірними, скасування постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України та відновлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак Олександр Олександрович, ОСОБА_2 , в якій вона просила:

- визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак Олександра Олександровича щодо скасування ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, у виконавчому провадженні №41489415, неправомірними;

- скасувати постанову ВП № 41489415, винесену 09.06.2020 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак Олександра Олександровича про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, з примусового виконання виконавчого листа № 2610/23392/2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 08.04.2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 року та до досягнення повноліття дітьми, постанови №761/39512/12, виданої 11.03.2020 року Київським апеляційним судом, про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі, в розмірі 20270,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття;

- відновити боржнику ОСОБА_2 тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України.

В обґрунтування скарги стягувач посилався на те, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 41489415 з примусового виконання виконавчого листа № 2610/23392/2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 08.04.2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 року та до досягнення повноліття дітьми, постанови №761/39512/12, виданої 11.03.2020 року Київським апеляційним судом, про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі, в розмірі 20270,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, зазначала, що старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак О.О. 09.06.2020 року у виконавчому провадженні №41489415, неправомірно скасував тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 з України.

Так, підставою для скасування тимчасового обмеження стало те, що у боржника ОСОБА_2 відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

Однак скаржник вважає такі твердження необґрунтованими, та зазначає, що у ОСОБА_2 існує заборгованість зі сплати аліментів, зокрема:

- за перший квартал 2013 року боржник ОСОБА_2 отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 159200,00 грн, розмір аліментів 1/3; таким чином, заборгованість зі сплати аліментів складає 53066,67 грн;

- за 4 квартал 2013 року боржник ОСОБА_2 , отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 2 540 000,00 грн, частина аліментів 1/3; таким чином, заборгованість зі сплати аліментів складає 846 666,67 грн;

- за 1 квартал 2016 року боржник ОСОБА_2 , отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 220 000,00 грн, частина аліментів 1/3; таким чином, заборгованість зі сплати аліментів складає 73 333,00 грн;

- за 2 квартал 2016 року боржник ОСОБА_2 , отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 1946300,00 грнгрн, частина аліментів 1/3; таким чином, заборгованість зі сплати аліментів складає 648766,67 грн;

- за 3 квартал 2016 року боржник ОСОБА_2 , отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 1 092 000,00 грн, частина аліментів 1/3; таким чином, заборгованість зі сплати аліментів складає 364 000,00 грн;

- за 4 квартал 2016 року боржник ОСОБА_2 , отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 251921,00 грн, частина аліментів 1/3; таким чином, заборгованість зі сплати аліментів складає 83 973,67 грн.

При цьому, вказувала, що на момент виникнення зазначеної вище заборгованості, статтею 195 СК України не було визначено порядок обчислення заборгованості фізичної особи підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Крім того, за 1 квартал 2018 року боржник ОСОБА_2 отримав дохід від ТОВ «Медичний центр «Гемафонд» у сумі 973038,00 грн, частина аліментів 1/6, оскільки в ст. 195 СК України, в редакції від 06.02.2018 року, яка була чинна на час отримання доходу, вже визначено порядок обчислення заборгованості по сплаті аліментів фізичної особи підприємця, який перебуває на спрощеній системі, заборгованість у ОСОБА_2 відсутня.

Отже, враховуючи те, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 заборгованість боржника ОСОБА_2 за період: з 1 кварталу 2013 року по 2 квартал 2019 року, за № 949/9/26/-15-02-05-23, становить за шість місяці 2 069 806,68 грн, скаржник вважав, що підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України у державного виконавця не було.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року скаргу залишено без задоволення (т. 1, а.с. 139-144).

В апеляційній скарзі стягувач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити у повному обсязі.

Так, в обгрунтування доводів своєї апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не надав оцінки тій обставині, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт наявності у боржника заборгованості по аліментах, та, як наслідок, неправомірність дій виконавця щодо скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

При цьому, вказувала, що Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено можливості скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон саме державним виконавцем, оскільки вирішення вказаного питання належить до компетенції суду (т. 1, а.с. 148-164).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.06.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т. 1, а.с. 186-188).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.06.2021 року справу призначено до апеляційного розгляду (т. 1, а.с. 189).

Стягувач у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник боржника у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також вимоги ст. 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності державного виконавця, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.04.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2610/23392/2012 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2012 та до досягнення повноліття дітьми.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві Лисенко О.В. від 16.01.2014 року відкрито виконавче провадження № 41489415 з виконання виконавчого листа № 2610/23392/2012, виданого 08.04.2013 року.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства ютсиції (м. Київ) Полісмак О.О. від 09.06.2020 року у виконавчому провадження № 41489415 скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України, яке було встановлено постановою про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 20.05.2020 року, винесеною головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства ютсиції (м. Київ) Лисенко О.В.

З вказаної постанови вбачається, що вона прийнята відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 09.06.2020 року, відповідно до якої у боржника відсутня заборгованість.

Так, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження.

Статтею195 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч. 1 ст. 195 СК України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Разом з тим, відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови , зокрема: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При цьому, відповідно до пункту 4 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону;скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Звертаючись до суду зі скаргою, стягувач, як на підставу для її задоволення, посилався на те, що у боржника ОСОБА_2 існує заборгованість по сплаті аліментів у розмірі2 538 629,00 грн.

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, які б доводили наявність у боржника ОСОБА_2 перед скаржником заборгованості зі сплати аліментів, матеріали справи не містять.

Натомість, відсутність заборгованості у ОСОБА_2 зі сплати аліментів підтверджується довідкою від 09.06.2020 року, з якої вбачається, що державним виконавцем при здійсненні розрахунку взято до уваги інформацію з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 з першого кварталу 2013 по другий квартал 2019 р.р.

Посилання заявника на те, що у боржника ОСОБА_2 існує заборгованість в розмір 2 538 629,00 грн., суд першої інстанції обгрунтовано не прийняв до уваги, оскільки вказану обставину заявник підтверджує довідкою, яка датована 20.05.2020 року та в якій заборгованість вказана за період з 1 квартал 2013 по 1 квартал 2019 роки, в той час як довідка від 09.06.2020 року стосується іншого періоду, а саме: з листопада 2019 по травень 2020 роки.

Таким чином, оскільки заявником не доведено наявність у боржника ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 41489415, а також не спростовано викладене у довідці 09.06.2020 року, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця щодо скасування постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України від 09.06.2020 року є правомірними та такими, що відповідають вимогам закону.

Посилання апелянта на те, що скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон належить до виключної компетенції суду, колегія суддів відхиляє, адже, як вже зазначалося вище, згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, державний виконавець наділений повноваженнями скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

При цьому, відповідно до правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі № 756/13754/14-ц, спір між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) щодо розміру заборгованості за аліментами, відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник скористалася своїм правом оскаржити довідку-розрахунок державного виконавця від 09.06.2020 року та у вересні 2021 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним позовом.

Отже, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак Олександр Олександрович, ОСОБА_2 , про визнання дій старшого державного виконавця неправомірними, скасування постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України та відновлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 29 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська