РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року

м. Рівне

Справа № 555/946/21

Провадження № 22-ц/4815/1077/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л. В.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

особа, яка може набути процесуального статусу відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2021 року у складі судді Мельничук Н. В., постановлену в м. Березне Рівненської області о 10 годині 37 хвилин, повним текстом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Заява обґрунтована тим, що з 05 червня 2000 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Їм з чоловіком на праві спільної сумісної власності належить автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . Автомобіль було придбано та зареєстровано на ім`я чоловіка 10.10.2020 року, тобто в період їхнього шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого територіальним сервісним центром МВС № 8047. На даний час подружні відносини між ними фактично припинено. Вони вирішили добровільно поділити спільно набуте в шлюбі майно, в тому числі, й автомобіль «Mitsubishi Pajero», р.н. НОМЕР_1 . Однак, їй стало відомо, що її чоловік ОСОБА_2 має намір продати цей транспортний засіб, підтвердженням чого є подане ним оголошення про терміновий продаж автомобіля на сайті https://auto.ria.com/. За таких обставин вона має намір звертатися до Березнівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та подає заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви. Просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 .

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 , жителем АДРЕСА_1 . Копію ухвали про забезпечення позову надіслано для виконання до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області (33024, м. Рівне, вул. Вербова, буд. 39).

Ухвала суду першої інстанції вмотивована наявністю належних та достовірних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання рішення суду.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою за невідповідності фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що судом при постановленні оскаржуваної ухвали не було дано оцінки обґрунтованості доводів заявника та вказує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказів у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Вказує на порушення принципу співмірності вжитих заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, оскільки суд взагалі не з`ясував, яке саме майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і яка його дійсна вартість. Додає, що судом проігноровано і той факт, що заявниця у своїй заяві підтверджує відсутність спору щодо поділу майна, придбаного період шлюбу, до переліку якого входить, зокрема і набагато вартісніший транспортний засіб марки «Toyota» модель «Land Cruiser 200» 2020 року випуску, який використовує литше заявниця в особистих цілях. Зазначає, що забезпечення майбутнього позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Pajero», р.н. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який придбаний ним за його власні кошти, використовується ним у підприємницькій діяльності, та таке обмеження у використанні транспортного засобу призведе до непередбачуваних додаткових витрат та виникнення збитків. Додає, що виручка, отримана від підприємницької діяльності, не є об`єктом спільної сумісної власності в розумінні ст. 61 СК України, оскільки фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном та часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Наголошує на тому, що наведена заявницею інформація про продаж автомобіля марки «Mitsubishi Pajero» на сайті https://auto.ria.com/ не може бути підставою для накладення арешту, адже вона не містить відомостей про персональні дані продавця. З наведених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що учасники справи є подружжям, між якими виник спір щодо спільного сумісного майна.

Маючи намір звернутися до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, заявниця ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_2 розмістив на сайті https://auto.ria.com/ оголошення про продаж автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Pajero», р.н. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який, на думку заявниці, є спільним сумісним майном подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Цивільно-процесуальним законодавством України передбачено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Поруч із цим, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 10 жовтня 2020 року ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Як вбачається із сайту https://auto.ria.coм//, продавцем ОСОБА_3 подане оголошення про продаж автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , продаж терміновий, вартість 9500 доларів США.

Разом з тим, як встановлено судом із показань представника ОСОБА_2 , таке оголошення ОСОБА_2 подав за спільною згодою із дружиною, ОСОБА_1 у грудні 2020 року, в період перебування з останньою у шлюбних відносинах з метою придбання за виручені кошти іншого нового автомобіля. Зазначене заявницею не спростовано.

У травні 2021 року ОСОБА_2 подано до суду позов про розірвання шлюбу (справа № 555/971/21). На момент розгляду цієї апеляційної скарги зазначений спір не розглянутий.

Апелянт пояснив суду, що 26 січня 2021 року він із заявницею придбали у кредит транспортний засіб марки «Toyota» модель «Land Cruiser 200» 2020 року випуску, який зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 та використовується нею в особистих цілях. Автомобіль, на який накладено арешт оскаржуваною ухвалою суду, перебуває на обліку та зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , і використовується останнім, в тому числі у підприємницькій діяльності.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, яка подана нею до Березнівського районного суду Рівненської області, вона просить стягнути на свою користь Ѕ частину вартості автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Pajero», р.н. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , не заявляючи при цьому вимог про визнання права власності на половину цього транспортного засобу чи про виділення його їй при поділі майна.

Зважаючи на це, такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на транспортний засіб не відповідає позовним вимогам, є безпідставним та таким, що не забезпечує позовні вимоги про стягнення грошової компенсації.

Задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд враховує, що накладення арешту на автомобіль проведене судом без визначення його вартості та, відповідно, без дотримання принципу співмірності вжитих заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно (справа № 127/4029/15, постанова від 03.10.2018 року).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець у сфері надання стоматологічних послуг; є власником стоматологічного кабінету у м.Березне Рівненської області, працює лікарем-стоматологом та використовує працю наймайних працівників. Для здійснення професійної діяльності користується автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Pajero», р.н. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , забезпечуючи стоматкабінет і лікарів, що у ньому працюють, лікувальним матеріалом, стоматологічними виробами, включаючи зліпки, які забирає з м. рівного, а також відвозить у м. Рівне.

Зважаючи на наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно відповідача без визначенні ціни позову до розгляду справи по суті порушує принцип співмірності виду забезпечення позову та позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, у зв`язку з чим заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

На наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, судом першої інстанції не у повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала до скасування із постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 липня 2021 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Боймиструк С. В.