Ухвала

28 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 314/350/21

провадження № 61-15745ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради, Вільнянської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути солідарно з відповідачів на свою користь майнову шкоду в розмірі 70 400 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року її позов задоволено частково та зобов`язано Любимівську сільську раду Вільнянського району Запорізької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 30 липня 2020 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, та повідомити її та ОСОБА_2 про результати розгляду їх заяви з урахуванням приписів ст. 19 Закону України «Про звернення громадян». У заяві від 30 липня 2020 року йшлося про зобов`язання сільської ради вчинити дії із розчистки від мулу криниць питної води у с. Грізне. У листі виконавчого комітету Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 14 серпня 2020 року за № 02-03-11/317 вказано, що за результатами розгляду заяви від 30 липня 2020 року щодо розчистки криниць питної води у с. Грізне криниці не значиться, благоустрій цих об`єктів не передбачений. 25 жовтня 2020 року створено новий орган місцевого самоврядування - Вільнянську міську раду, а Любимівська сільська рада після виборів ОТГ вже не існує, проте із Єдиного реєстру ще не виключена. Отже, відповідачі ухилилися від виконання судового рішення, чим завдали їй майнової та моральної шкоди. За ведення адміністративної справи у суді, складання заяв, запитів і інших процесуальних документів, вчинення підготовчих дій до розгляду адміністративної справи у суді нею понесені витрати на загальну суму 70 400 грн. Неправомірними діями відповідачів їй завдано моральну шкоду на суму 200 000 грн. Враховуючи наведене, позивач просила позов задовольнити.

Вільнянський районний суд Запорізької області рішенням від 20 квітня 2021 року позов задовольнив частково. Стягнув з Вільнянської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Запорізький апеляційний суд постановою від 10 серпня 2021 року рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишив без змін.

21 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди в загальному розмірі 270 400 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження окремому розгляду не підлягає клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2021 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради, Вільнянської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов