22-ц/804/1655/21
221/5864/20

Єдиний унікальний номер 221/5864/20
Номер провадження 22-ц/804/1655/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Баркова В.М., Пономарьової О.М.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Володимирівська селищна рада Волноваського району Донецької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 06 квітня 2021 року у складі суду Писанець Н.В., повний текст якого складено 13 квітня 2021 року, у цивільній справі про визнання заповіту нікчемним та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

08 вересня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Володимирівська селищна рада Волноваського району Донецької області про визнання заповіту нікчемним та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.09.2019 року. Після смерті матері відкрилась спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 п від 01.02.1995 року. Спадкоємцями першої черги після смерті матері є її діти - позивач та її рідна сестра ОСОБА_3 .

За життя, 27.07.2009 року, на випадок своєї смерті, матір заповіла все належне їй майно ОСОБА_3 . Постановою приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу від 04.09.2020 року за № 574/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, внаслідок ненадання оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на квартиру, а також через існування заповіту на іншого спадкоємця, який посвідчено Володимирівською селищною радою.

Зі змісту заповіту вбачається, що він був посвідчений секретарем Володимирівської селищної ради Бікасовою Т.М., зареєстрований в реєстрі за №151, який за особистим проханням заповідача уголос прочитаний та підписаний ОСОБА_5 у присутності свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вказане посвідчено їх підписами.

Позивач ставить під сумнів рішення секретаря ради щодо запрошення ОСОБА_5 для підписання заповіту замість матері та здійснення останньою його оголошення, тому вважає вказаний заповіт нікчемним внаслідок недотримання його форми та посвідчення, оскільки незважаючи на хворобу, матір могла сама його оголосити та підписати, так як здатна була говорити та послуговуватися правою рукою.

Крім того позивач вважає, що перенесений матір`ю напередодні складання заповіту ішемічний інсульт та лікарські препарати, які вона вживала - могли вплинути на рівень її свідомості, тому вона просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 , належну померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 06 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що секретарем Володимирівської селищної ради Бікасовою Т.М. належним чином були дотримані вимоги Порядку посвідчення заповітів і довіреностей. У момент його підписання, були присутні два свідка - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , клопотань про їх допит, для підтвердження своїх доводів та заперечень позивач не заявляла.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з рішенням, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та постановити нове, про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у секретаря селищної ради не було підстав для посвідчення заповіту, оскільки його не підписала заповідач, а у ОСОБА_5 не було підстав для його підписання, так як матір мала змогу самостійно це зробити, так як у неї було діагностовано лівобічний геміпарез, що підтверджено відповідними медичними документами.

Згідно Порядку посвідчення заповітів і довіреностей саме свідки, при яких посвідчено заповіт зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Проте, з тексту заповіту вбачається, що його зачитала вголос ОСОБА_5 , яка його і підписала.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник третьої особи Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено повно, висновки зроблено у відповідності до вимог законів, які регулюють спірні відносини.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть від 10.09.2019 року серії НОМЕР_2 .

Спорідненість позивача та померлої, як матері та дочки підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_8 серія НОМЕР_3 від 27.03.1979 року та копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 06.06.2003 року, прізвище ОСОБА_8 після одруження ОСОБА_9 .

Спірна квартира АДРЕСА_1 , належала на праві власності спадкодавцю та позивачу ОСОБА_1 у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 п від 01.02.1995 року, по ? частині кожній, що підтверджується копією вищевказаного свідоцтва.

У зв`язку із хворобою заповідача, та на її прохання на дому 27.07.2009 року, був складений заповіт о 14 год. 52 хвилини за адресою: квартира АДРЕСА_1 , посвідчений секретарем Володимирівської селищної ради Бікасовою Т.М., реєстр № 151.

На випадок своєї смерті, ОСОБА_4 заповіла усе належне їй майно ОСОБА_3 . Замість заповідачки, через хворобу, та на її особисте прохання, у присутності секретаря Бікасової Т.М. та свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , заповіт було прочитаний уголос і підписано ОСОБА_5 .

В той же час у заповіті зазначено, що він заповідачем прочитаний уголос до його підписання у присутності свідків.

Долучені до матеріалів провадження копії медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_4 , свідчать про перебіг хвороби спадкодавця з 24.06.2009 року по 13.07.2009 року та причини її смерті у 2019 році.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили що у червні 2009 року ОСОБА_4 перенесла ішемічний інсульт. Інформації п ро факт складання заповіту ОСОБА_4 вони не мали.

Постановою приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу від 04.09.2020 року за № 574/02-31, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, внаслідок ненадання оригіналу правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на квартиру, а також через існування заповіту на іншого спадкоємця, який посвідчено Володимирівською селищною радою.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати значущі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають вимогам законодавства про спадкування.

Відповідно частини першої статті 12 та стаття 1234 ЦК України, передбачають право на заповіт особи, яка має повну цивільну дієздатність, та яке здійснюється нею вільно на власний розсуд.

Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, при належному викладенні , піддається правовій охороні і після смерті заповідача, забезпечуючи повагу до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Частиною першою статті 1257 ЦК України визначено умови нікчемності заповіту, складеного з порушенням вимог ЦК України щодо особи заповідача, якщо вона не мала на це право, а також заповіту, щодо його форми та посвідчення.

Форма заповіту має бути письмова, а порядок його посвідчення - різний: насамперед нотаріусом з додержанням вимог статей 1248, 1249 ЦК України, посадовою особою органів місцевого самоврядування (стаття 1251 ЦК України); іншими посадовими особами, зазначеними у частинах першій-шостій статті 1252 ЦК України, з додержанням вимог частини сьомої цієї статті.

Відповідно до п. 7 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що, прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994р. № 419 з послідуючими змінами, що діяв на час посвідчення заповіту, заповіти і довіреності підписуються заповідачем або довірителем у присутності посадової, службової особи. У разі коли фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати заповіт чи довіреність, за її дорученням в її присутності та в присутності посадової, службової особи такий документ може підписати інша фізична особа. Про причини, з яких особа, від імені якої посвідчується заповіт чи довіреність, не підписала документ, зазначається у посвідчувальному написі.

Згідно з пунктом 16 зазначеного Порядку якщо заповідач внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням у його присутності та у присутності запрошених ним двох свідків заповіт може підписати інша фізична особа згідно з пунктом 7 цього Порядку. Згідно з пунктом 18 присутність не менш як двох свідків є обов`язковою умовою при посвідченні заповітів.

Як вбачається із заповіту, його було складено та посвідчено в квартирі АДРЕСА_1 , в якій проживала заповідач.

Згідно ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Структурою Нотаріальної палати України передбачено Волноваський районний нотаріальний округ, проте в с.Володимирівка, де мешкала заповідачка, нотаріус відсутній.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що секретарем Володимирівської селищної ради Бікасовою Т.М. було дотримано вимог Порядку посвідчення заповітів і довіреностей належним чином.

У зв`язку із хворобою ОСОБА_4 , факт хвороби підтверджений медичними довідками, на її особисте прохання, у її присутності, був складений заповіт, записаний запрошеною особою ОСОБА_5 у присутності секретаря Бікасової Т.М., та двох свідків: - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Секретар Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області Бікасова Т.М., яка посвідчила заповіт, не є учасником спадкових правовідносин та не має особистої і безпосередньої заінтересованості в предметі спору, а також не представляє територіальну громаду при вчиненні нотаріальних дій.

Відповідно до статей 1, 7, 9, 37 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 № 3306/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 р. за № 1298/20036, посадові особи органів місцевого самоврядування, на яких покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, входять у систему нотаріату та керуються у своїй діяльності Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Посвідчення заповітів є окремим видом нотаріальних дій, при вчиненні якої уповноважена на це посадова особа органу місцевого самоврядування діє від імені держави та не має права вчиняти нотаріальні дії в інтересах жодної із сторін правочину, на своє ім`я і від свого імені, на ім`я і від імені своїх чоловіка, дружини та інших родичів, а також на ім`я і від імені працівників даного виконавчого комітету, а також цього органу місцевого самоврядування.

З огляду на вказане висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, оскільки, у цивільному законодавстві нікчемність правочинів передбачена у випадках, встановлених законом, однак при наведених обставинах таких підстав не вбачається.

Кваліфікація заповіту як нікчемного з підстав, які не передбачені ані частиною першою статті 1257 ЦК України, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту, оскільки сталася його смерть.

Доводи апеляційної скарги, що у секретаря селищної ради не було підстав для посвідчення заповіту, оскільки його не підписала заповідач, а у ОСОБА_5 не було підстав для його підписання, так як матір мала змогу самостійно це зробити, так як у неї було діагностовано лівобічний геміпарез, що підтверджено відповідними медичними документами є непереконливими та такими, що не ґрунтуються на законі та спростовується вище наведеним.

Доводи апеляційної скарги, що згідно Порядку посвідчення заповітів і довіреностей саме свідки, при яких посвідчено заповіт зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому, а з тексту заповіту вбачається, що його зачитала вголос ОСОБА_5 , яка його і підписала не є переконливими.

Відповідно до вимог статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

Аналогічні приписи містяться у пунктах 16, 157 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (чинної на час посвідчення заповіту).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів апеляційної інстанції в повній мірі узгоджуються з позицією КЦС ВС висловленою в постанові від 01.09.2021 у справі № 533/1140/15-ц.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено згідно вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 20 вересня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 06 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: В.М. Барков

О.М. Пономарьова