Справа № 497/1382/2021
Провадження № 2/497/573/2021
06.10.2021 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Раца В.А.,
секретаря - Божевої І.Д.,
розглянувши у загальному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юність" про визнання права власності, припиненим договору оренди земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії,
02.08.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юність», у якому просить:
Ухвалою суду від 04.08.2021 року по справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності (а.с.4).
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юність", про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме шляхом надіслання судових повісток за юридичною та фактичною адресою, судову повістку було отримано, про що свідчать поштові повідомлення, але про причини неявки свого представника, суду не повідомив, відзив з приводу заявлених позовних вимог не надав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача.
Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також сторонами у пункті №35 цього Договору обговорено та передбачено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - Орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з Орендарем (а.с.11 на звороті).
Строк дії цього договору сплинув, зобов`язання за цім договором припинені, умови пролонгації в цьому договорі зазначені - надсилання письмового повідомлення, що не було зроблено, доказів цьому суду надано не було.
З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №144356370 від 07.11.2018 року та №274772405 від 14.09.2021 року вбачається, що 07.11.2018 року державним реєстратором - Тартачною К.М. - Одеська філія комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» були внесені записи № 28790063 та №28790289, право оренди земельної ділянки належної ОСОБА_2 , при цьому підставою виникнення іншого речового права є договір оренди землі від 02.12.2008 року. Строк дії 22.11.2020 року з правом пролонгації (а.с.12).
Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
В ст. 14 Конституції України вказано, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
В силу ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Також відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), повідомивши про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
Законодавець передбачає різні способи продовження строку дії договору оренди на новий строк, які можуть полягати у визначенні для сторони договору необхідності вдатися до активних дій для отримання бажаного результату або, навпаки, у вказівці для досягнення бажаного результату утриматися від певних дій.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно норм ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Як визначено ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (утому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
В силу п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України« Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених праві поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Разом з тим суд звертає увагу, що рішення про реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ «Юність» прийняте державним реєстратором 07.11.2018, в той час як строк дії вищезазначеного договору оренди закінчувався 02.12.2018 року, отже в будь-якому випадку рішення про реєстрацію права оренди за ТОВ «Юність» не могло бути прийняте, так як воно не відповідало вимогам ст.ст. 10,24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Так, судом було встановлено, що строк дії договору оренди земельних ділянок закінчився, орендар письмово не повідомив Орендодавця (його правонаступників) про намір продовжити його дію, тому державний реєстратор не повинен був проводити державну реєстрацію цього договору оренди.
Враховуючи, що належним способом захисту права або інтересу позивача є скасування запису про проведену державну реєстрацію, необхідно визнати протиправним та скасувати записи у Державному реєстрі речових прав № 28790063 та № 28790289 від 07 листопада 2018 року про інше речове право, а саме право оренди земельної ділянки, здійснений державним реєстратором Одеської філії Комунального підприємства «Реєстрації майна та бізнесу» Тартачною К.М., на підставі договору оренди землі №117 від 02.12.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Юність».
Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.203, 204, 210, 628, 640, 759, 792 ЦК України, ст.ст.125, 202 ЗК України, ст.ст.1, 6, 13,14,16,18, 20, 35 ЗУ «Про оренду землі», ст.ст.5, 10, 18 ЗУ «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», ст.ст.81, 89, 259,263, 265, 280 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юність" про визнання права власності, припиненим договору оренди земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца