Справа № 132/2307/21
Ухвала

Іменем України

21 вересня 2021 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання ПІДГЕРСЬКІЙ О.В., за участі: позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката КОСТЮК Г.М., представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Калинівка Вінницької області, матеріали цивільної справи №132/2307/21 за позовом ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області на розгляді перебуває цивільна справа № 132/2307/21 за позовом ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням, яка знаходиться на стадії підготовчого провадження.

На відеоконференцію, яка проводиться на стадії підготовчого провадження згідно ухвали суду від 08.09.2021р., вийшов ОСОБА_4 , який на підтвердження своїх повноважень надіслав на адресу суду довіреність від 17.08.2021р.

З`ясувавши думку учасників судового провадження з приводу повноважень ОСОБА_4 , суд прийшов до наступних висновків:

Відповідно до статті 131-2 Конституції України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.09.2016р., для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Отже, представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах здійснюється виключно прокурорами або адвокатами з 1 січня 2020 року.

За змістом ч.1 ст.58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Питання віднесення справи до малозначної, зокрема, незначної складності, та розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.ч.2, 3 ст.274 та ч.1 ст.277 ЦПК України, вирішує суд першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Провадження у даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати.

Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.

Визначення довіреності міститься у частині третій статті 244 ЦК України, за якою довіреність - це письмовий документ, що видається довірителем представнику для засвідчення його повноважень перед третіми особами в процесі здійснення представництва.

Специфіка представництва за довіреністю в цивільному судочинстві зумовлена його публічно-правовим та офіційним характером, та є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва.

З 29.12.2019р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» (№ 390-ІХ від 18 грудня 2019 року). Цим законом розширюються можливості самопредставництва органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення в суді.

Прийнятий Закон визначає поняття «самопредставництва юридичної особи» шляхом закріплення такого права не лише за керівником, членом виконавчого органу юридичної особи, а для держави та територіальної громади - за керівником відповідного органу, а і за іншими уповноваженими особами.

Працівник органу державної влади, органу місцевого самоврядування підтверджує право на звернення від імені такого органу в порядку самопредставництва та представлення його інтересів в суді, для чого надає суду:

- витяг з контракту, в якому визначено, що особа має повноваження представляти орган державної влади, орган місцевого самоврядування в суді в конкретній судовій справі без окремого доручення; або

- оригінал або копія трудового договору (акту про призначення), або оригінал посвідчення та витяг з посадової інструкції в якій визначено, що особа має повноваження представляти орган державної влади, орган місцевого самоврядування в суді без окремого доручення керівника; та

- окреме доручення (резолюція) керівника, в якому визначено повноваження особи представляти інтереси державного орган, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування в суді в конкретній судовій справі, якщо посадовою інструкцією або контрактом не передбачено право такої особи представляти інтереси юридичної особи без такого доручення.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи: як в порядку самопредставництва, так і іншими особами як представниками юридичної особи, що мають статус адвоката. У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

Отже, під час розгляду даної справи відповідач може брати участь у судовому процесі або шляхом самопредставництва, або через свого представника (в тому числі за довіреністю), якщо останній має статус адвоката.

Як встановлено судом, відповідачем у даній цивільній справі є Державна служба України з безпеки на транспорті, та в зал судового засідання для представлення її інтересів прибув Кошевський Віталій Станіславович, надавши лише довіреність, видану 17.08.2021р. за серією 066130 за підписом голови Державної служби України з безпеки на транспорті Прокопчука Є.О.

Втім, виключно довіреність, за відсутності інших передбачених процесуальним законом доказів (статуту, положення, трудового договору, контракту тощо) не є доказом, що відповідна особа уповноважена діяти від імені відповідного органу державної влади в порядку самопредставництва. Також виключно довіреність, за відсутності в Єдиному реєстрі адвокатів України відомостей про те, що відповідна особа має статус адвоката і такого документа не було нею надано суду, не може належним чином підтверджувати її повноваження на здійснення представництва органу державної влади в суді з 1 січня 2020 року (Постанова Верховного Суду від 21 січня 2020 року по справі № 924/440/19).

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Судом встановлено, що матеріали справи містять лише копію довіреності, без надання відповідних документів на підтвердження того, що Кошевський В.С. уповноважений діяти від імені Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до закону, положення, статуту та має право діяти в даній цивільній справи від імені вказаного органу державної влади в порядку самопредставництва.

Доказів того, що Коршевський В.С. є адвокатом, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, суд зауважує, що Державною службою України з безпеки на тарснпорті не надано належних та достатніх доказів, передбачених законом, на підтвердження наявності у представника (Кошевського В.С.) повноважень представляти інтереси органу державної влади в суді (відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) в порядку самопредставництва. Довіреность від 17.08.2021р. (копія якої міститься в матеріалах справи), за відсутності у останнього статусу адвоката, а також за відсутності інших, передбачених законом доказів, не може належним чином підтверджувати, що ОСОБА_4 є уповноваженою особою відповідного органу державної влади, котрий діє від його імені в порядку самопредставництва чи представництва. Відтак, законних підстав для участі такої особи, відповідно до норм чинного на даний час законодавства, суд не вбачає.

З огляду на вищевикладене, а саме за відсутності належного представника відповідача, суд позбавлений можливості провести підготовче судове засідання, а тому по справі необхідно оголосити перерву, зобов`язавши відповідача забезпечити присутність його представника під час наступного судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 58-64, 258-260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в допуску до участі у розгляді цивільної справи № 132/2307/21 за позовом ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням, в якості представника Державної служби України з безпеки на транспорті Кошевському Віталію Станіславовичу, з підстав зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали.

В підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до 06.10.2021р. на 11.00год., зобов`язавши відповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті, забезпечити присутність його представника під час наступного судового засідання

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя