РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року

м. Рівне

Справа № 559/1976/19

Провадження № 22-ц/4815/747/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 як законний представник

ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 березня 2021 року у складі судді Ральця Р. В., ухвалене в м. Дубно Рівненської області о 13 годині 59 хвилин, повний текст рішення складено 11 березня 2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що в провадженні старшого слідчого Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області Нечипорука А. М. перебували матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001152 від 24.11.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Досудовим слідством встановлено, що 24.11.2018р. о 20 год.08 хв. до Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що 24.11.2018р. о 20 год. 00 хв., невідома особа пошкодила скло вікна квартири по місцю її проживання. 24 листопада 2018 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 взяв у кімнаті на ліжку самозарядний мисливський карабін моделі «АКС МП-УОС», серійний номер НОМЕР_1 , калібру 7,62x39 мм, який згідно дозволу МВС України №752701, належить його батькові ОСОБА_2 , який останній залишив в кімнаті на ліжку без нагляду. В подальшому, ОСОБА_3 переніс даний самозарядний мисливський карабін до вікна іншої кімнати, яке було відкрито, спорядивши магазин одним патроном, калібру 7,62x39 мм, приєднав магазин до самозарядного мисливського карабіну, зняв запобіжник з положення запобігання, відвів затворну раму в крайнє заднє положення, поставивши курок на бойовий взвод, відпустив затворну раму, яка під дією зворотної пружини повернулася у початкове положення, таким чином, за допомогою подавана, просунув патрон з магазина в патронник. Після цього, натиснувши на спусковий гачок, здійснив один постріл в напрямку житлового будинку АДРЕСА_2 . Таким чином, влучив кулею у вікно квартири АДРЕСА_3 , де в той час перебувала потерпіла ОСОБА_1 , яка від осколків скла отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №200 від 17.12.2018, п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після здійснення пострілу, ОСОБА_3 від`єднав магазин даного самозарядного мисливського карабіна, заніс в кімнату, де його взяв та заховав у шафі за місцем свого проживання, де даний мисливський карабін в подальшому вилучили працівники поліції. Згідно висновку експерта № 1.2-450/18 від 18 грудня 2018 року, куля, яка виявлена та вилучена в ході огляду місця події в АДРЕСА_4 , є деформованою стріляною кулею мисливського патрону, калібру 7,62x39 мм, та відстріляна з карабіна моделі «АКС МП-УОС», серійний номер НОМЕР_1 калібру 7,62x39 мм. Також, в ході проведення досудового розслідування, ОСОБА_3 визнав свою вину у тому, що взяв мисливський карабін, моделі «АКС МП-УОС», серійний номер НОМЕР_1 , калібру 7,62x39 мм, та здійснив з нього постріл. Таким чином, внаслідок дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_1 спричинена майнова шкода в розмірі 27 231 грн. 24 коп. Враховуючи те, що в діянні ОСОБА_3 відсутня об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яка виражається у носінні, оскільки ОСОБА_3 не виносив зброю із квартири за місцем свого проживання, а лише переніс із однієї кімнати в іншу, зберіганні, оскільки ОСОБА_3 не зберігав зброю, а зброя була зареєстрована та з відповідним дозволом, який належить його батьку ОСОБА_2 , який зберігав її з порушенням правил, а тому в даному випадку в діянні ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України. 09 квітня 2019 року старшим слідчим Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області Нечипоруком А. М. було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001152 від 24.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Згідно постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП та накладено штраф у розмірі 119 грн. 00 коп. Відповідно до постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 квітня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП. Таким чином, обставини вчинення правопорушення, причинний зв`язок між вчиненим і заподіяною майновою та моральною шкодою винною особою повністю підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження та постановами Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23.01.2019р. та 16.04.2019р. Завдану майнову шкоду ОСОБА_2 в добровільному порядку відшкодував лише частково. Зазначеним правопорушенням їй завдано матеріальної шкоди, яка полягала у пошкодженні вікна, жалюзів, тюлі та штор, які були на вікні, дивану та стіни, в яких був отвір від кулі. Також працівниками поліції було зроблено виріз із стіни, де було помічено отвір від кулі. Зазначені пошкодження встановлені та описані в протоколі огляду місця події від 24.1 1.2018р. Враховуючи те, що було розбите вікно, то дрібні уламки скла розлетілись по кімнаті, у зв`язку з цим вона була змушена купувати новий килим, так як попередній був досить ворсистим і не можливо було його належним чином очистити від дрібних уламків скла. Так як в неї маленька дитина, яка босоніж бігає по квартирі і могла поранитись, тому іншого виходу ніж кувати новий килим не було. Загальна сума понесених витрат становить 29231,24 грн., тому вважає, що даним правопорушенням і протиправним діями неповнолітнього ОСОБА_3 їй було завдано матеріальної шкоди на суму 29231,24 грн. Оскільки захисником Яворського Д. В. їй було передано на відшкодування шкоди 200 євро, що становило на момент отримання нею коштів близько 5900 грн., вважає, що з відповідача має бути стягнуто на її користь 23331,24 грн. завданої матеріальної шкоди. Внаслідок неправомірних дій неповнолітнього ОСОБА_3 їй також було завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, емоційному стресі, негативних переживаннях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням свого майна та отриманими тілесними ушкодженнями. За секунду до пострілу її 5-ти річна дочка відійшла з того місця куди влучила куля. Тому в той момент вона перебувала просто в шоковому стані від того, що уламки скла були скрізь, на підлозі, на столі, влучили їй в голову, а ще більше від того, що дана куля могла влучити в її дитину. На тривалий час вона була змушена змінити свій звичний графік життя, так як необхідно було знову робити ремонт у новій квартирі. Вважає, що будь-який розмір завданої моральної шкоди, в тому числі й грошовий, може мати суто умовний вираз для хоча б часткового нівелювання, загладжування тих душевних страждань та втрат немайнового характеру, яких вона зазнала у зв`язку із порушенням її прав та, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та достатності, нею визначено розмір завданої їй моральної шкоди у грошовому виразі в сумі 10000,00 грн. Просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 як законного представника неповнолітнього сина ОСОБА_3 на її користь 23 331 грн. 24 коп. завданої майнової шкоди та грошову компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., а також відшкодувати понесені нею судові витрати.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 березня 2021 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 як законного представника неповнолітнього сина ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16 501 грн. 82 коп. завданої майнової шкоди, 2 000,00 грн. компенсації за завдану моральну шкоду, а також 768 грн. 40 коп. на повернення сплаченого судового збору та 2708 грн. 13 коп. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст.. 1179 ЦК України, яка передбачає обов`язок неповнолітньої особи у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років відповідати за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах та умови відповідальності такої особи і обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 , законним представником якого є відповідач ОСОБА_2 , є неповнолітнім, не має у власності майна, достатнього для відшкодування збитків, що він заподіяв позивачці, тоді як його законним представником - відповідачем у справі, не доведено, що шкоду завдано не з його вини, адже відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення умов зберігання зброї, що призвело до настання події, з приводу наслідків якої і заявлено цей позов.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі доводить, що він є неналежним відповідачем по справі. Пояснює, що на початок розгляду справи в суді ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був повнолітньою, самодостатньою дієздатною особою, мав оплачувану роботу, не є інвалідом та мав змогу самостійно відповідати за свій проступок. Пояснює, що судом було встановлено, що порушник вчинив адміністративне правопорушення у віці від 16 до 18 років (постанова Дубенського міськрайонного суду від 16.04.2019р.), тобто на відміну від малолітньої особи, неповнолітня особа є деліктоздатною, а, отже, самостійно відповідає за завдану нею шкоду на загальних підставах. Зазначає, що обов`язок батька як законного представника припиняється в разі досягнення особою 14 і більше років в частині відшкодування завданої шкоди і може настати лише в разі відсутності у неповнолітньої особи ОСОБА_3 майна, достатнього для відшкодування завданої неповнолітнім шкоди. Звертає увагу, що шкода, нанесена ОСОБА_5 відшкодовується батьками (не тільки батьком ОСОБА_2 , але і мамою ОСОБА_6 ) лише у разі відсутності у ОСОБА_3 майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, однак це питання про наявність чи відсутність у неповнолітнього ОСОБА_3 майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди в суді не досліджувалось. Вважає, що потерпіла позивачка спочатку зобов`язана пред`явити вимогу до неповнолітньої особи, яка завдала їй шкоду, а у разі незадоволення шкоди неповнолітнім в повному обсязі або в певній частині - до обох батьків. Зазначає, що в силу положень норм ЦК України ОСОБА_2 не є особою, яка завдала шкоду позивачу. Акцентує увагу на тому, позивач визнає, що їй було одноразово відшкодовано суму в розмірі 200 євро (на яку вона погодилась), а повторне одноразове відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я чинним законодавством не передбачено. Зазначає, що суд, вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, збитків виходив із змісту позовної заяви, і при цьому визначив відшкодування в розмірі 16 501,82 грн., яка нічим не обґрунтована. Вказує на процесуальні порушення, допущені судом, які виявилися у тому, що судовий процес проходив без повного його фіксування технічними засобами. З наведених міркувань просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 28.02.2013. В цьому помешканні з нею проживає також дитина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7, 8, 9).

Відповідач у справі ОСОБА_2 та його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають по АДРЕСА_1 .

09 квітня 2019 року старшим слідчим Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Нечипоруком А.М. було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001152 від 24.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Досудовим слідством встановлено, що 24.11.2018 о 20 год. 08 хв. до Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_4 про те, що 24.11.2018 о 20 год. 00 хв., невідома особа пошкодила скло вікна квартири по місцю її проживання. 24 листопада 2018 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 взяв у кімнаті на ліжку самозарядний мисливський карабін моделі «АКС МП-УОС», серійний номер НОМЕР_1 , калібру 7,62x39 мм, який згідно дозволу МВС України №752701, належить його батькові ОСОБА_2 , який останній залишив в кімнаті на ліжку без нагляду. В подальшому, ОСОБА_3 переніс даний самозарядний мисливський карабін до вікна іншої кімнати, яке було відкрито, при цьому, спорядивши магазин одним патроном, калібру 7,62x39 мм, приєднав магазин до самозарядного мисливського карабіну, зняв запобіжник з положення запобігання, відвів затворну раму в крайнє заднє положення, поставивши курок на бойовий взвод, відпустив затворну раму, яка під дією зворотної пружини повернулася у початкове положення, таким чином, за допомогою подавана, просунув патрон з магазина в патронник. Після цього, натиснувши на спусковий гачок, здійснив один постріл в напрямку житлового будинку АДРЕСА_2 . Таким чином, влучив кулею у вікно квартири АДРЕСА_3 , де в той час перебувала потерпіла ОСОБА_1 , яка від осколків скла отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №200 від 17.12.2018, п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень. В подальшому, після здійснення пострілу, ОСОБА_3 від`єднав магазин даного самозарядного мисливського карабіна, заніс в кімнату, де його взяв та заховав у шафі за місцем свого проживання, де даний мисливський карабін в подальшому вилучили працівники поліції. Згідно висновку експерта № 1.2-450/18 від 18 грудня 2018 року, куля, яка виявлена та вилучена в ході огляду місця події в АДРЕСА_4 , є деформованою стріляною кулею мисливського патрону, калібру 7,62x39 мм, та відстріляна з карабіна моделі «АКС МП-УОС», серійний номер НОМЕР_1 калібру 7,62x39 мм.

В ході проведення досудового розслідування ОСОБА_4 визнав свою вину у тому, що взяв мисливський карабін, моделі «АКС МП-УОС», серійний номер НОМЕР_1 , калібру 7,62x39 мм, та здійснив з нього постріл. Таким чином, внаслідок дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_1 спричинена майнова шкода в розмірі 27 231 гривня 24 копійки.

Враховуючи те, що в діянні ОСОБА_3 відсутня об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яка виражається у носінні, оскільки ОСОБА_3 не виносив зброю із квартири за місцем свого проживання, а лише переніс із однієї кімнати в іншу, зберіганні, оскільки ОСОБА_3 не зберігав зброю, а зброя була зареєстрована та з відповідним дозволом, який належить його батьку ОСОБА_2 , який зберігав її з порушенням правил, а тому в даному випадку в діянні ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 січня 2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП та накладено штраф у розмірі 119 гривень 00 копійок.

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 квітня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП. Застосовано захід впливу у вигляді попередження.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відшкодування шкоди, завданої неповнолітньою особою, регулюється положеннями статті 1179 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 цієї статті, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Частиною 3 статті 1179 Цивільного кодексу України, обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто на момент ухвалення оскаржуваного рішення Дубенським міськрайонним судом Рівненської області від 01 березня 2021 року - він досяг вісімнадцятиріччя.

Згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (абз. 2 ч. 1 ст. 30 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

На момент відкриття провадження у справі (ухвала Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 жовтня 2019 року) та на час закриття підготовчого судового засіданні і призначення справи до розгляду в судовому засіданні (ухвала Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 лютого 2020 року) ОСОБА_4 був неповнолітнім, однак на момент першого судового засідання і встановлення обставин справи, останній досяг повноліття, з огляду на що його законний представник - ОСОБА_2 став неналежним відповідачем у справі.

Виходячи з того, що на момент розгляду цієї справи та постановлення рішення винна особа, діями якої позивачу завдана шкода, і вина якої встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, досягла повноліття та набула повної цивільної дієздатності, саме вона є належним відповідачем у справі, а не її законний представник (батько).

Наведених обставин суд першої інстанції до уваги не взяв, не дав необхідного правового аналізу положенням ч. 3 ст. 1179 Цивільного кодексу України, яка встановлює особливості відшкодування шкоди батьками (законними представниками) особи, що досягла повноліття, у зв`язку з чим ухвалив помилкове рішення про часткове задоволення позову, яке підлягає до скасування з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в сумі 1 152,60 грн (квитанція №0.0. від 07.05.2021р.), і саме така сума підлягає до стягнення з позивачки на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 березня 2021 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2021 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.