ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/568/21 Номер провадження 22-ц/814/2033/21Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С. Б.

Суддів: Кузнєцової О. Ю., Прядкіної О. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 травня 2021 року у складі судді Солохи О. В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов мотивовано тим, що з відповідачем ОСОБА_1 вона перебувала у шлюбі з 15 липня 2016 року, який розірвано рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 12 лютого 2020 року.

Від вказаного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що останнім часом відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_4 , не займається її вихованням.

Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, вирішення спору в досудовому порядку не проводилося у зв`язку з відсутністю бажання відповідача.

Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , 2016 року народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 травня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн, починаючи з дня подачі позову, а саме з 06 квітня 2020 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 908 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що як відповідач, так і позивач в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Не погодившись з даним рішенням суду в частині визначеного розміру аліментів, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у сумі 950,50 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не було з`ясовано реальної спроможності у нього сплачувати аліменти у визначеному розмірі, який з точки зору звичайних потреб малолітньої дитини та його матеріальної спроможності є надмірним.

Вказує, що на даний час він є безробітним, не має стабільного заробітку, його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Крім того, кожного місяця він несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, витрати на дорогу на роботу.

Зазначає, що позивач вводила суд в оману, вказуючи що він ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, оскільки він, незважаючи на розірвання шлюбу та проживання окремо, любить дитину та продовжує брати участь у її вихованні, забезпечує всім необхідним, дарує подарунки, добровільно систематично надає матеріальну допомогу, надсилає кошти, що підтверджується копіями квитанцій про переказ коштів. Однак у зв`язку з нинішнім матеріальним становищем не має змоги сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Також вказує, що при визначення розміру аліментів суд не взяв до уваги встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та рівні обов`язки батьків по утриманню дитини.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що з 15 липня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.10.2016.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 12 лютого 2020 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач ОСОБА_1 проживає окремо від дитини та в силу приписів статей 180, 181 СК України зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повнолітня, що апелянтом по суті не заперечується.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, а тому з урахуванням положень статті 182 СК України, дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі розмірі 5 000 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Одним із основних прав дитини є право на належне утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішення суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Присуджуючи з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у 5 000 грн, суд першої інстанції обґрунтував їх розмір тим, що він є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин.

Разом з тим, судом не взято до уваги, що заявлений позивачкою розмір аліментів належним чином не доведений. Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності таких витрат на дитину у віці до 6 років та відповідно достатності доходу (заробітку) відповідача для сплати аліментів у розмірі 5 000 грн щомісячно.

Враховуючи доводи апеляційної скарги відповідача та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про зменшення розміру аліментів до 2 000 грн, виходячи з мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину та рівного обов`язку обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, змінюючи рішення суду в частині визначення розміру аліментів апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача та зміну рішення суду першої інстанції, з урахуванням вимог пункту 3 частини другої, частини шостої статті 141 ЦПК України та того, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, апеляційний суд пропорційно до розміру задоволених позовних вимог зменшує розмір судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача, та вирішує компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені відповідачем судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 травня 2021 року в частині визначення розміру аліментів - змінити.

Зменшити розмір аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 5 000 грн до 2 000 грн щомісячно.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 363,20 грн.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 544,80 грн компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С. Б. Бутенко

Судді: О. Ю. Кузнєцова

О. В. Прядкіна