Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6990/20 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 46 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів : Талько О.Б, Шевчук Т.М.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №274/6990/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року, яке ухвалено суддею Большаковою Т.Б. у м. Бердичеві

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом на обґрунтування якого зазначив, що 08.06.2019 близько 00 год 30 хв на автодорозі «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський», 207км+450м, поряд с.Рея Бердичівського району Житомирської області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «FIAT DUCATO», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в правій смузі дворядної дороги у напрямку с.Рея Бердичівського району Житомирської області, здійснив наїзд на перешкоду, а саме мопед марки «ALFA JS 49-ЗС» без номерного знаку та водія ОСОБА_3 , який лежав на проїзній частині. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер на місці пригоди.

За фактом ДТП слідчим відділом Бердичівського ВП Головного управління Національної поліції в Житомирській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановою слідчого кримінальне провадження за фактом ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_3 , закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Перша», тому обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, заподіяну смертю сина ОСОБА_3 , покладається на відповідача. 05 листопада 2019 року позивач направив відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою батькові загиблого в розмірі 50076,00 грн. Однак, 15 січня 2020 року позивачу було виплачено лише 50% заявлених вимог страхового відшкодування, а саме в розмірі 25038,00 грн.

Позивач вважає, що відповідач невірно провів розрахунок страхового відшкодування та безпідставно зменшив розмір страхового відшкодування на 50% з урахуванням вини у ДТП загиблого ОСОБА_3 , тому позивач просить стягнути її в судовому порядку. Крім того, на підставі ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача також пеню за весь період прострочення виплати страхового відшкодування, інфляційні втрати та три відсотки річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням вищевикладеного просить стягнути з ПрАТ «СК «Перша» на свою користь 25038,00 грн - решти страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, 3005,24 грн - пені за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування, 551,52 грн - три проценти річних та 249,24 грн - інфляційних втрат.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2021 рокупозов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Перша» на користь ОСОБА_1 25038,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, 3005,24 грн пені, 249,24 грн інфляційних втрат та 551,52 грн три відсотки річних.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Перша», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував вимоги ч.2 ст. 1193 ЦК України, яка передбачає зменшення розміру відшкодування шкоди в залежності від ступеня вини потерпілої особи. Взаємопов`язаність та сукупність дій у завданні шкоди позивачу, визначається порушенням ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, що мають причинно-наслідковий зв`язок з настанням ДТП та керування водієм ОСОБА_2 автомобілем марки «FIAT DUCATO», д.н.з. НОМЕР_1 , як джерелом підвищеної небезпеки. Також вважає, що підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій відсутні, оскільки страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування на рахунок позивача на 83 день від дати отримання заяви про виплату страхового відшкодування, що узгоджується з положенням п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що 08.06.2019 близько 00 год 30 хв на автодорозі «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський», 207км+450м поряд с.Рея Бердичівського району Житомирської області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «FIAT DUCATO», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в правій смузі дворядної дороги у напрямку с.Рея Бердичівського району Житомирської області, здійснив наїзд на перешкоду, а саме мопед марки «ALFA JS 49-ЗС» без номерного знаку та ОСОБА_3 , який лежав на проїзній частині. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер на місці пригоди.

За фактом ДТП слідчим відділом Бердичівського ВП Головного управління Національної поліції в Житомирській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановою слідчого кримінальне провадження за фактом ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_3 , закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Перша», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АМ6166089), стосовно транспортного засобу «FIAT DUCATO», д.н.з. НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 є батьком загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

05.11.2019 представником позивача ОСОБА_5 була надіслано ПрАТ «СК «Перша» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування.

Листом №2555/с від 15.01.2020, відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до пункту 36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком прийнято рішення про виплату йому 50% страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою батькові загиблого в ДТП сина в розмірі 25038,00 грн, яке було перераховано відповідачем на користь позивача 27.01.2020.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 , при цьому зазначав, що розмір страхового відшкодування на користь позивача повинен визначатись страховиком без врахування вини загиблого у дорожньо-транспортній пригоді. Також суд вважав, що відмова ПрАТ «СК «Перша» у виплаті повного розміру страхового відшкодування є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на її отримання та є підставою для покладення на відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» .

У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-парової відповідальності власників транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 1 січня становив 4173 гривні.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши докази наявні в матеріалах справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 25038,00 грн недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою, виходячи з наступного розрахунку: 4173,00 грн (розмір мінімальної заробітної плати) х 12 - 25038,00 грн (виплачене страхове відшкодування).

Доводи апеляційної скарги щодо неврахуванням судом першої інстанції положень частини другої статті 1193 ЦК України є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

У справі яка розглядається не встановлено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого ОСОБА_3 або непереборної сили, а тому висновок районного суду про наявність підстав для стягнення зі страховика недоплаченої суми моральної шкоди є правильним.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно п.36.2 ст.36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Під час розгляду справи було встановлено, що 05.11.2019 представником позивача ОСОБА_5 була надіслано ПрАТ «СК «Перша» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату моральної шкоди батькові померлого в розмірі 50076,00 грн.

Однак, листом №2555/с від 15.01.2020, відповідач повідомив позивача про те, що страховиком прийнято рішення про виплату йому лише 50% страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою батькові загиблого в ДТП сина в розмірі 25038,00 грн, яке було перераховано позивачу 27.01.2020.

Отже, після отримання вказаного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви на виплату страхового відшкодування, страховик, відповідно до вимог п.36.2 ст. 36 вказаного Закону, в строк не пізніше 90 днів з дня їх отримання, зобов`язаний був прийняти рішення по цьому повідомленні та заявах, і у випадку визнання вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Крім того, відповідно до ч.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки відповідач не виплатив позивачу у повному розмірі страхове відшкодування у строки передбачені законом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 3005,24 грн, трьох відсотків річних у розмірі 551,52 грн та інфляційних втрат в розмірі 249,24 грн, навівши відповідні мотиви.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2021 року.

Головуючий Судді