ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/903/21 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Хома М. В., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Іванюта О.М.

з участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Крамара В.П., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бабія Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/17766/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 15.06.2021 року, ухвалене суддею Гриновець О.Б., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку,-

ВСТАНОВИЛА:

16.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з нею проживає в селі Геленки, Козівського району Тернопільської області.

Позивачка вказала, що не працює, оскільки здійснює постійний догляд за дитиною. Відповідач проживає окремо в с. Драганівка, Тернопільського району і не надає їй ніякої допомоги. Разом з тим, ОСОБА_2 має задовільний стан здоровя, працевлаштований, отримує постійний дохід, тому може надавати їй матеріальну допомогу у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Козівського районного суду від 15.06.2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначила, що суд при ухваленні рішення не врахував тих обставин, що дитині виповнився лише один рік, тому вона не може працювати та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість та зобовязаний надавати їй допомогу. Зокрема позивачка вказала, що ОСОБА_2 працює неофіційно, не має на утриманні інших дітей.

Позивачка також зазначила, що суд першої інстанції помилково переклав на неї процесуальний обов`язок щодо доведення факту матеріальної спроможності відповідача надавати їй матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку.

29.07.2021 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бабій Н.І., подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду залишити без зміни. Представник вказав, що ОСОБА_2 ніде не працює, не отримує доходу, фінансову допомогу йому надають батьки, тому він не має можливості допомагати ОСОБА_1 . Також, незадовільний матеріальний стан відповідача підтверджується наявністю у нього непогашеного боргу у сумі 10000 гривень, який виник внаслідок позики грошей для погашення заборгованості за аліментами, які стягуються на утримання дитини ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Крамар В.П. апеляційну скаргу підтримав, просив скасувати рішення Козівського районного суду від 15.06.2021 р., постановивши нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Представник відповідача адвокат Бабій Н.І. заперечив щодо задоволення скарги, просив залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази про можливість відповідача надавати кошти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом установлено, що 16.03.2017 року між сторонами зареєстровано шлюб у Тернопільському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Тернопільської області, актовий запис 315 (а.с.8).

Сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Згідно довідки, виданої Геленківською сільською радою № 247 від 12.10.2020 року, син ОСОБА_3 зареєстрований і проживає разом з матір`ю у АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Також судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак в даний час не проживає за цією адресою (а.с. 41).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 за II квартал 2020 року отримала 12040 гривень соціальної виплати.

З пояснень сторін, а також з інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судовим наказом, виданим Тернопільським міськрайонним судом, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 у розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Частинами 2, 4, 6 статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Згідно статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник пояснили, що на даний час позивачка не має можливості працевлаштуватися та заробляти кошти, оскільки здійснює постійний догляд за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка зазначила, що через брак коштів вона перебуває у скрутному матеріальному становищі і потребує допомоги, яку відповідач може надавати, оскільки він постійно працює та має дохід, є особою молодого, працездатного віку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник пояснили, що відповідач ніде не працює, роботу знайти не може, нерухомого майна не має, отримує фінансову допомогу від своїх батьків. Також вказали, що унаслідок заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини у ОСОБА_2 виникли боргові зобов`язання перед іншими особами, тому його майновий стан не дозволяє сплачувати аліменти на утримання дружини.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у відповідача можливості надавати кошти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років.

Судом установлено, що відповідач є працездатною молодою особою, якій не протипоказана праця, інший дітей, непрацездатних дружини або батьків на утриманні не має, а тому має можливість сплачувати аліменти ще й на утримання позивачки ОСОБА_1 , яка здійснює догляд за дитиною.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він не працює, не звільняє його від обов`язку надавати матеріальну допомогу матері дитини до досягнення нею трирічного віку. Доказів про те, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, який би перешкоджав йому працевлаштуватись, суду надано не було.

Крім того, представники сторін в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 їздить в м.Тернопіль та час від часу працює на базарі, за що отримує нерегулярний дохід.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у позові, адже в матеріалах справи відсутні будь-які докази про наявність складних життєвих обставини, які б не давали можливості ОСОБА_2 працювати, отримувати дохід і сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки суду щодо відмови у задоволенні позову не відповідають обставинам справи, а оскаржуване судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Із змісту позовної заяви видно, що позивачка просила стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в Україні у 2020 році становив: з 01.01.2020 р. по 30.06.2020 р. - 2102 грн; з 01.07.2020 р. по 30.11.2020 р. - 2197 грн.; з 01.12.2020 р. по 31.12.2020 р. - 2270 грн. У 2021 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021 р. 30.06.2021 р. становив 2270 грн.; з 01.07.2021 р. 30.11.2021 р. становить 2379 гривень.

Враховуючи обставини справи, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, слід визначити розмір утримання для позивачки у розмірі 1000 грн., що не перевищує розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної соціальної групи (працездатної особи).

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що рішення Козівського районного суду від 15.06.2021 року слід скасувати, постановити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16.10.2020 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частин 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Оскільки позов задоволено частково, позивачка звільнена від сплати судового збору, з ОСОБА_2 в дохід держави слід стягнути судові витрати у розмірі 2102 гривень (840,80 грн. - мінімальна сума судового збору за подання позовної заяви майнового характеру + 1261,20 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги).

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 15.06.2021 року - скасувати, постановивши нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце реєстрації АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 30.11.2006 року Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстровано за адресою с. Геленки, Козівський район, Тернопільська область; РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 ) аліменти у розмірі 1000 (одна тисячу) гривень, щомісячно, починаючи з 16.10.2020 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце реєстрації АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 30.11.2006 року Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області ) на користь держави судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складений 17.09.2021 року.

Головуючий

Судді