Справа № 344/6191/21
Провадження № 2/344/2652/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Стефанець Г. Я.,

за участі

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Рокетської С. В.

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договору позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача «ПриватБанк» про розірвання договору позики.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 серпня 2017 року АТ КБ «Приватбанк» прийняв від позивача заяву-анкету на приєднання до банківських послуг (Угода № SAMDNWFC5 від 07.08.2017 р.) щодо кредитування карткового рахунку, та видав відповідачу електронний платіжний інструмент (платіжну катку) НОМЕР_1 (р/р НОМЕР_2 ). При прийнятті заяви-анкети відповідач не надав позивачу на ознайомлення та на підпис примірник кредитного договору та договору про обслуговування банківського рахунку, обмежившись лише формальним застереженням у заяві-анкеті про нібито ознайомлення позивача із його умовами. 01.06.2018 року за наявності непогашеного кредиту в сумі 4 982,76 грн. відповідач без погодження із позивачем збільшив кредитний ліміт до 33 000 грн., а 23.06.2018 року за наявності непогашеного кредиту в сумі 15734,87 грн. відповідач без погодження із позивачем збільшив кредитний ліміт до 34 000 грн.. У подальшому, відповідач без згоди позивача, неодноразово, збільшуючи кредитний ліміт по картці здійснював списання грошових коштів в рахунок сплати самому собі нарахованих процентів, всього на суму 60506,47 грн. Таким чином, упродовж щонайменше 35 місяців (з серпня 2018 по квітень 2021 року) відповідач збільшував суму зобов`язання позивача по кредиту на суму процентів (всього на суму 60506,47 грн.), без фактичної передачі цих грошових коштів позивачу у власність, і здійснював нараховування процентів не тільки на фактично виданий раніше кредит, а й на нараховані проценти.

29.12.2020 року позивач звертався на адресу відповідача із заявою щодо списання процентів та проведення реструктуризації заборгованості. Листом від 29.12.2020, із посиланням на ст.629 ЦК України, відповідачем було відмовлено. 09.03.2021 року позивач через адвоката звернувся на адресу відповідача із проханням надати на його адресу копію заяви-анкети від 07.08.2017 року №SAMDNWFC5 та кредитного договору; інформацію про нарахування банком заборгованості по вказаному кредитному договору (кредит, прострочений кредит, проценти, прострочені проценти, комісія, прострочена комісія, пеня), зміни процентної ставки по ньому (із зазначенням дати та ставки); інформацію про проведення клієнтом платежів на виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором (із зазначенням суми, дати проведення, суми, виду погашення); копію усього листування із клієнтом з приводу вищезазначеного кредитного договору. На вказаний адвокатський запит відповідачем листом від 26.03.2021 року у наданні запитуваної інформації та документів було відмовлено. 07.04.2021 року позивач звернувся на адресу відповідача із заявою про закриття зазначеного рахунку на підставі ст. 1075 ЦК України. Вказана заява була залишена відповідачем без реагування.

Позивач вважає, що відповідач порушив вимог ст.1046, 1048 1075 ЦК України та ст.ст. 13, 17 Закону України «Про споживче кредитування», і продовжує їх порушувати на даний час. Також сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, відтак договір підлягає розірванню судом на підставі ст. 651, ч.3 ст. 652 ЦК України. Також відповідач вважає, що оскільки кредитний договір укладений без додержання письмової форми, за змістом ст. 1055 ЦК України, такий договір є нікчемним. Окрім того, відкритий клієнтом картковий рахунок повинен бути закритий за заявою клієнта в будь-який час в порядку, передбаченому ст. 1075 ЦК України, що не було виконано відповідачем.

Таким чином позивач просить суд розірвати укладений між сторонами 07.08.2017 року договір (угоду) SAMDNWFC5, та здійснити розподіл судових витрат (у разі їх наявності).

На підставі заяви представника позивача, ухвалою суду від 31.05.2021 у АТ КБ «ПриватБанк» витребувано: заяву-анкету позивача ОСОБА_1 від 07.08.2017 року №SAMDNWFC5; копію підписаного сторонами кредитного договору; інформацію про нарахування банком заборгованості по вказаному кредитному договору (кредит, прострочений кредит, проценти, прострочені проценти, комісія, прострочена комісія, пеня); інформацію про зміну процентної ставки по кредиту (із зазначенням дати та ставки); інформацію про проведення клієнтом платежів на виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором (із вказанням: дати проведення, суми, виду погашення); копію усього листування із клієнтом ОСОБА_1 з приводу вищезазначеного кредитного договору, зокрема заяви ОСОБА_1 на адресу відповідача від 24.12.2020 року вх.№2134390-ВБ про реструктуризацію.

У визначений в ухвалі строк для подання зазначених документів, а саме до 26 липня 2021 року, відповідачем без поважних причин вимоги зазначеної ухвали не виконано.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач правом відзиву на позовну заяву не скористався, а відтак суд, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, здійснив розгляд справи за наявними матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила, суду пояснила, що позивач користується рахунком з 2017 року, що свідчить про погодження ним з умовами договору. Тому посилання позивача на розірвання договору, із застосуванням наслідків ч. 2 ст. 651 ЦК України, є безпідставними. Також зазначила, що банк не мав законних підстав на закриття рахунку за заявою позивача на підставі ст. 1075 ЦК України, оскільки за цим рахунком позивач мав боргове зобов`язання перед відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі угоди про надання банківських послуг від 07.08.2017 № SAMDNWFC5 укладеної між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , шляхом підписання заяви-анкети на приєднання до банківських послуг, Банк видав відповідачу електронний платіжний інструмент (платіжну катку) НОМЕР_1 (р/р НОМЕР_2 ). Зазначена інформація підтверджена випискою № EF5SI5KBLUEFRQKN від 01.04.2021 року по вказаному рахунку (далі - виписка по рахунку) (а.с. 22-41).

Згідно із виписки по рахунку, 01.06.2018 за наявності непогашеного кредиту в сумі 4 982,76 грн. відповідач збільшив кредитний ліміт до 33 000 грн. (а.с. 36), а 23.06.2018 року за наявності непогашеного кредиту в сумі 15734,87 грн. відповідач збільшив кредитний ліміт до 34 000 грн., (а.с. 32) .

У подальшому, відповідач неодноразово збільшуючи кредитний ліміт по картці, здійснював списання грошових коштів в рахунок сплати нарахованих процентів: 01.08.2018 року на суму 1772,84 грн.; 01.09.2018 року на суму 1336,68 грн.; 01.10.2018 року на суму 1391,99 грн.; 01.11.2018 року на суму 1540,97 грн.; 01.12.2018 року на суму 2378,19 грн.; 01.01.2019 року на суму 1732,22 грн.; 01.02.2019 року на суму 1832,46 грн.; 01.03.2019 року на суму 1743,34 грн.; 01.04.2019 року на суму 2001,85 грн.; 01.05.2019 року на суму 2005,16 грн.; 01.06.2019 року на суму 2058,99 грн.; 01.07.2019 року на суму 1990,50 грн.; 01.08.2019 року на суму 3263,25 грн.; 01.09.2019 року 2011,89 грн.; 01.10.2019 року на суму 1898,42 грн.; 01.11.2019 року на суму 1942,67 грн.; 01.12.2019 року на суму 1826,50 грн.; 01.01.2020 року на суму 1810,61 грн.; 01.02.2020 року на суму 1784,11 грн.; 01.03.2020 року на суму 1637,99 грн.; 01.04.2020 року на суму 1710,60 грн.; 01.05.2020 року на суму 1624,22 грн.; 01.06.2020 року на суму 1657,11 грн.; 01.07.2020 року на суму 1576,26 грн.; 01.08.2020 року на суму 1604,04 грн.; 01.09.2020 року на суму 1535,34 грн.; 01.10.2020 року на суму 1457,65 грн.; 01.11.2020 року на суму 1486,67 грн. ; 01.12.2020 року на суму 1416,40 грн.; 01.01.2021 року на суму 1438,96 грн.; 01.02.2021 року на суму 1424,04 грн.; 01.03.2021 року на суму 1227,60 грн.; 01.04.2021 року на суму 1247,57 грн., а всього на 60506,47 грн.

Згідно із виписки по рахунку позивач користувався рахунком з 2017 по 2021 рік. Останній переказ позивачем із своєї картки здійснено 22.03.2021 на суму 15000 грн. (погашення тіла кредиту). Залишок після операції негативний та становить - 25359,20 грн. 01.04.2021 відповідачем списано відсотки за використання кредитного ліміту на суму 1247,57 грн., чим збільшено негативний залишок на рахунку до - 26606,77 грн. (а.с. 22).

07.04.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про закриття банківського рахунка, в порядку ст.1075 ЦК України (а.с. 20, 21).

Відповідачем відповідь позивачу на заяву про закриття банківського рахунку не надана.

З позиції представника банку банківський рахунок не міг бути закритим, у зв`язку із тим, що по даному картковому рахунку є наявна заборгованість позивача перед відповідачем. В свою чергу, позивач обґрунтовуючи позовну вимогу про розірвання угоди SAMDNWFC5 від 07.08.2017 посилається на дві самостійні обставини, а саме: з підстав зазначених в ч. 2 ст. 652 ЦК України, якою визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; з підстав зазначених у ст. 1075 ЦК України, згідно з якою договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Також позивач посилається на те, що кредитний договір укладений без додержання письмової форми, що не відповідає вимогам ст. 1055 ЦК України. Суд зазначає, що не бере до уваги таку позицію позивача, оскільки доводи щодо нікчемності договору суперечать обраному позивачем способу захисту (розірвання договору).

Тому, з урахуванням двох обраних позивачем способів захисту цивільного права, які є самостійними, суд, вирішуючи між сторонами спір по суті, зазначає наступне.

Відповідно до статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Підпунктом 1 пункту 142, п.148 розділу XIV Інструкції, затвердженої Постановою Правління НБУ № 492 від 12.11.2003 року передбачено, що закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов`язкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім`я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви.

Заява про закриття поточного рахунку фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, підписується власником рахунку або уповноваженою ним особою.

Датою закриття поточного рахунку є день отримання банком заяви від клієнта, якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку.

Банк закриває рахунок клієнта та видає клієнту довідку про закриття рахунку безкоштовно.

Відповідно до абз.2 пункту 149 вищезазначеної Інструкції датою закриття поточного рахунку є день отримання банком заяви від клієнта, якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку.

Отже, відкритий клієнтом картковий рахунок повинен бути закритий за заявою клієнта в будь-який час в порядку, передбаченому вказаними нормами.

В постанові від 23.07.2020 (справа №519/875/14-ц) Верховний Суд зробив висновок, що право клієнта на розірвання договору банківського рахунка в односторонньому порядку є безумовним. Посилання заявника на те, що в цьому випадку необхідно дотримуватися вимог частини другої статті 651 ЦК України і встановлювати істотність порушення договору другою стороною є помилковим.

З урахуванням зазначених норм закону, судової практики, та фактичних обставин справи, суд вважає, що посилання позивача на недотримання відповідачем вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, тобто необхідність встановлювати судом істотність порушення договору відповідачем, також є помилковим, право позивача (клієнта банку) на розірвання договору банківського рахунка в односторонньому порядку є безумовним.

Також суд не погоджується з позицією представника відповідача щодо неможливості розірвання договору з підстав наявності заборгованості клієнта перед банком. Суд зазначає, з змістом ч. 1 ст. 1075 ЦК України банк не має права за заявою клієнта розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, заморожені відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Клієнт не має права без згоди обтяжувача за домовленістю з банком чи односторонньо, у тому числі шляхом односторонньої відмови від виконання зобов`язання, розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо майнові права на грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, є предметом обтяження, якщо інше не передбачено умовами обтяження. Правочини, вчинені з порушенням цієї вимоги, є нікчемними.

Суд вважає встановленим, що після отримання відповідачем заяви позивача про закриття банківського рахунка, в позивача не було законної підстави для відмови в цьому. Зворотного відповідачем не доведено.

Щодо оцінки кредитних правовідносин, які склалися між сторонами, наявності чи відсутності заборгованості, правомірності списання коштів на погашення відсотків, то така оцінка може бути надана за результатами вирішення спору про стягнення боргу, а відтак суд, за результатами розгляду цієї справи, не надає їм правової оцінки.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання між сторонами договору (угоди) SAMDNWFC5 від 07.08.2017, з підстав застосування до спірних правовідносин ч. 1 ст. 1075 ЦК України.

Згідно з позовом, позивач не ставить вимогу про дату з якої слід вважати договір розірваним. Тому суд, з урахуванням вимогам ч. 1 ст. 1075 ЦК України, вважає, що в силу цієї норми Закону договір (угода) SAMDNWFC5 від 07.08.2017 підлягає розірванню в день отримання банком заяви від клієнта, а саме з 07.04.2021.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, та враховуючи те, що відповідач звільнений від сплати судового збору, суд, керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача 908 грн. судового збору.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1075 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 178, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Розірвати з 07 квітня 2021 року договір (угоду) від 07 серпня 2017 року SAMDNWFC5, який укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приват Банк».

Стягнути з АТ КБ «Приват Банк» (, місцезнаходження вул.Грушевського, будинок 1Д, м. Київ) судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України) в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08.10.2021 р.

Суддя Атаманюк Б. М.