Справа № 305/1582/21
Провадження по справі № 2-н/305/115/21
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

21.09.2021 року. м.Рахів

Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Ємчук В.Е., розглянувши заяву Комунального підприємства "Рахівтепло" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Рахівтепло" звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги (п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Відповідно до п. 10 вищевказаної Постанови норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

При дослідженні заяви Комунального підприємства "Рахівтепло" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги встановлено, що до заяви додано розрахунок заборгованості, з якого вбачається нарахована сума 2942,11 у графі довідки, проте ні заява про видачу судового наказу, ні договір не містить посиланеь про те, що з чого складається дана сума та за який період вона нарахована та чи звернувся заявник в межах позовної давності, що суперечить вимогам п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

За встановлених суддею обставин в їх сукупності розмір заборгованості, який заявник просить стягнути з боржника ОСОБА_2 , не можна вважати безспірним, а тому, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 19 ЦПК України, щодо нього може існувати спір про право.

Заявник у цьому випадку до заяви про видачу судового наказу повинен був надати розрахунок заборгованості із зазначенням щомісячних нарахувань та сплати в межах встановлених тарифів за період щонайбільше з вересня 2018 року по серпень 2021 року, тобто в межах строку позовної давності.

Крім того, назва заявника є незрозумілою, оскільки бланк підприємства містить назву Рахівське КП "Рахівтепло", водночас у заяві про видачу судового наказу заявника зазначено Комунальне підприємство підприємство "Рахівтепло".

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимоги статті 163 цього кодексу.

Пункт 2 частини 2 стаття 163 Цивільного процесуального кодексу України містить вимогу про те, що у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника. Відповідно до ч. 3 ст. 163 до заяви про видачу судового наказу серед іншого додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Рахівтепло" про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за водопостачання та водовідведення необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Рахівтепло" у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 4 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя : В.Е. Ємчук