Ухвала

Іменем України

06 жовтня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Назарьової Л. В.,

з участю секретаря судового засідання Логвиненко А. В.,

учасники справи:

особа, яка подала скаргу ОСОБА_1 ,

представник ОСОБА_1 адвокат Борзовець О. В.,

заінтересовані особи:

- Державний виконавець Шевченківського відділу ДВС у місті Полтаві Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми ) Магда І. І.,

- ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії,

Встановив:

09 червня 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії.

В поданій скарзі ОСОБА_1 зазначає, що на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно - Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Суми) перебуває виконавче провадження № 50430910 з примусового виконання виконавчого листа № 2-447/11, виданого Кобеляцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З метою забезпечення інтересів дитини, ОСОБА_1 звернулась до виконавця із заявою про перерахунок розміру аліментів, у якій повідомила, що в 2019 році ОСОБА_2 отримав дохід у виді грошового дарунку в розмірі 290000 грн, однак із цих коштів не було утримано аліменти, тому ОСОБА_1 прохала державного виконавця здійснити перерахунок аліментів, але на момент звернення до суду відповіді не отримала.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 прохає суд визнати бездіяльність державного виконавця протиправною і зобов`язати останнього здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів із урахуванням отриманого ОСОБА_2 грошового подарунку в розмірі 290000 грн за договором дарування від 15.05.2018 року.

16 червня 2021 року та 21 вересня 2021 року ОСОБА_2 подав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що дійсно в 2018 році отримав грошовий подарунок. Відповідно до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, затвердженого постановою КМУ від 26 лютого 1993 року № 146 утримання аліментів із подарунка не передбачено. Крім цього Податковим кодексом України подарунок від близького родича не оподатковується як дохід, а тому отриманий ним грошовий подарунок не є доходом. Крім цього зазначив, що Договір дарування грошових коштів розірваний 18.02.2021 року та як наслідок грошові кошти повернуті дарувальнику. Враховуючи зазначене прохав відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 . Крім цього зазначив, що державний виконавець дізнався про наявність договору дарування грошових коштів лише 09 червня 2021 року, після чого ОСОБА_2 надав договір розірвання договору дарування та письмові пояснення, та 03.09.2021 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості. Таким чином, станом на 09 червня 2021 року бездіяльність державного виконавця відсутня.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 червня 2021 року відкрито провадження у справі.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_1 , а також її представник, адвокат Борзовець О. В., будучи завчасно, належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явились. ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій прохала проводити розгляд справи без її участі.

Особа, яка є боржником у виконавчому провадженні, ОСОБА_2 , будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі.

Державний виконавець Шевченківського відділу ДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми), будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вивчивши подану скаргу та додані до неї документи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 липня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено повністю. Із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з 15 червня 2011 року та до досягнення дочкою повноліття (а.с.6).

11 жовтня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_6 (а.с.7).

14 березня 2016 року державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Магдою І. І. відкрито виконавче провадження № 50430910 з примусового виконання рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 липня 2011 року (а.с.9).

Розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати виходячи з правил ст. 74 Закону N 606-XIV, відповідних норм сімейного законодавства, а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Із наданого суду договору дарування грошових коштів вбачається, що 15 травня 2018 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено зазначений договір, відповідно до умов якого останній отримав у дарунок грошові кошти в сумі 290000 грн (а.с.20).

18 лютого 2021 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_2 укладено договір розірвання договору дарування грошових коштів, посвідченого 15 травня 2018 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди про повернення подарованих грошових коштів у сумі 290000 грн (а.с.47-48).

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_1 подала заяву про перерахунок аліментів до державного виконавця 22 березня 2021 року, яка отримана 24 березня 2021 року. Відомості про подання заяви 09 червня 2021 року, яку надає ОСОБА_1 суду відсутні.

07 квітня 2021 року державним виконавцем надано відповідь ОСОБА_1 на заяву від 22 березня 2021 року та додано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 21.01.2021 року, який ОСОБА_1 не оскаржується. Крім цього вказано, що переліком видів доходів, які враховують при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, визначений постановою КМУ від 26.02.1993 року № 146 утримання аліментів із подарунку не передбачено.

За правилами статті 74 Закону «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Згідно зі статтею 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Судом встановлено, що на підставі рішення суду з ОСОБА_2 повинні стягуватись аліменти з усіх видів його доходів.

При цьому доходи включають: заробітну плату (грошове забезпечення), отриману як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом; гонорари та інші виплати згідно з цивільно-правовими правочинами; дохід від підприємницької або незалежної професійної діяльності; дохід від надання майна в оренду (користування); дивіденди; проценти; роялті; страхові виплати; виграші (призи) у лотерею чи в інші розіграші, у букмекерському парі, у парі тоталізатора; призи (виграші) у грошовій формі, одержані за перемогу та/або участь в аматорських спортивних змаганнях; благодійну допомогу; пенсію; спадщину; доходи від відчуження цінних паперів чи корпоративних прав; подарунки; інші доходи.

Таким чином отримання грошового дарунку також є доходом.

Однак про наявність Договору дарування грошових коштів державний виконавець дізнався із повідомлення ОСОБА_1 , та на той час такий договір був розірваний, а грошові кошти на цей час повністю повернуті дарувальнику. Таким чином, суд вважає, що на теперішній час дохід у виді дарунку не може бути включений до розрахунку по аліментам.

Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Із наданої суду заяви ОСОБА_1 заяви та наданих суду доказів вбачається, що остання 09 червня 2021 року ( тобто того ж дня, що до суду подану скаргу, яка розглядається) звернулась до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) із заявою, у якій прохала державного виконавця здійснити перерахунок аліментів, починаючи з 15 червня 2011 року. При цьому також повідомила, що в 2019 році ОСОБА_8 отримав дохід у виді грошового подарунку в сумі 290000 грн, але із цих коштів не проведено виплату аліментів, тому прохала виконавця стягнути з боржника аліменти з вказаного доходу. На підтвердження цих обставин надала витяг з Єдиного державного реєстру декларацій та копію договору дарування (а.с.10-20). Однак на вказаній заяві відсутні відомості про те, що заява отримана адресатом. Крім цього суду не надано доказів, що така заява була направлена державному виконавцю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що на цей час оскаржує лише бездіяльність державного виконавця по стягненню із ОСОБА_2 доходу у виді грошового дарунку.

За змістом ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

ОСОБА_1 ні при подачі позову до суду, ні в судовому засіданні 26 серпня 2021 року заяв про поновлення строку для подання скарги до суду не подавала.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 мала право подати скаргу протягом десяти днів із моменту отримання відповіді державного виконавця на подану нею заяву.

Щодо наданої суду заяви ОСОБА_1 від 09 червня 2021 року ( в день звернення до суду), суд зазначає, що матеріали виконавчого провадження, надані суду не містять заяви від вказаної дати. Крім цього, державний виконавець у своїй діяльності керується ЗУ «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами, тому після отримання заяви сторони виконавчого провадження він має термін для надання відповіді, зокрема й встановлений ЗУ «Про звернення громадян» та не зобов`язаний надавати відповідь негайно.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду з скаргою на подану нею заяву від 22.03.2021 року та крім цього не довела суду наявність бездіяльності виконавця по заяві від 09.06.2021 року, тому її вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки судом прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 , то відповідно й не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування понесених нею витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 12, 259, 263 ЦПК України, суд,

Постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя