Номер провадження: 22-ц/813/7612/21
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», представника Васильєвої К.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

переглянувши справу №522/17642/20 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2021 року у складі судді Науменка А.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 8 жовтня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 26 липня 2011 року, за яким отримано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 26 липня 2011 року заборгованість станом 10 вересня 2020 року в загальній сумі 71726,82 грн. та судові витрати (т.1 а.с.1-3).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.76-77).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, послалась у відзиві на позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, та вказала, що згідно виписки по картковому рахунку станом на 26 серпня 2011 року залишок поточної заборгованості за наданим кредитом склав 3364 грн., у період з 26 липня 2011 року по 31 травня 2015 року сума погашення за наданим кредитом склала 0,00 грн. З урахуванням вимог статті 264 ЦК України щодо переривання строку позовної давності перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення боргу за тілом кредиту починається з 26 липня 2011 року і закінчується 31 травня 2015 року. З виписки за кредитним договором вбачається, що всі нарахування та списання коштів по договору проводились банком самостійно. Банк звернувся до суду з позовом 15 вересня 2020 року, тобто після закінчення трирічного строку позовної давності (т.1 а.с.81-84).

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь на відзив, за змістом якої надано заперечення на доводи відповідача щодо форми договору, ознайомлення відповідача з Умовами кредитування, щодо посилань на Закон України «Про захист прав споживачів» та постанову суду у справі №342/180/17, строків позовної давності тощо (а.с.87-93).

23 грудня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути заборгованість в загальній сумі 56077,24 грн., де 52577,81 грн. заборгованість по тілу кредиту, 3499,43 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України (т.1 а.с.106).

Відповідач ОСОБА_1 зменшені позовні вимог не визнала, зазначивши, що використані кредитні кошти повертала, за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2017 року надходження на картку склали 102760,87 грн., у період з 1 січня 2018 року по 16 грудня 2020 року надходження на картку склали 117055,27 грн. (т.1 а.с.133).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за Договором №б/н від 26 липня 2011 року заборгованість за тілом кредиту в розмірі 52577,81 грн. та судові витрати в сумі 2102,00 грн. (т.1 а.с.231-234).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову (а.с.236-238).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про укладення кредитного договору та отримання нею кредитних коштів. Надані докази не підтверджують розмір заборгованості. Позовну давність безпідставно не застосовано.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

26 липня 2011 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписала анкету-заяву, в якій зазначила бажаний кредитний ліміт та свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті (www.privatbank/ua) (т.1 а.с.16, 113-115).

ОСОБА_1 26 липня 2011 року під підпис ознайомилася з умовами кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна» Contract по договору SAMDN0565, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с.17).

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 26 липня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останньою отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку .

Згідно інформації з Єдиної клієнтської бази ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 видано 26 липня 2011 року платіжну картку «Універсальна» №5577 .… …. 1326, строком дії 04/15, тобто квітень 2015 року включно, видано 7 квітня 2015 року платіжну картку №5168 …. …. 8883, строком дії 10/17, тобто жовтень 2017 року включно, видано 23 листопада 2017 року платіжну картку №5168 …. …. 2776, строком дії 09/21, тобто вересень 2021 року, видано 4 червня 2018 року платіжну картку №5168 …. …. 5529, строком дії до 05/22, тобто травень 2022 року включно (т.1 а.с.14).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки 27 липня 2011 року кредитний ліміт встановлено 300,00 грн., 26 липня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 4400,00 грн., 21 серпня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 5200,00 грн., 18 липня 2016 року кредитний ліміт збільшено до 9000,00 грн., 21 серпня 2017 року кредитний ліміт збільшено до 14000,00 грн., 19 жовтня 2017 року кредитний ліміт збільшено до 19000,00 грн. 28 серпня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 24000,00 грн., 21 липня 2019 року кредитний ліміт встановлено 0,00 грн. (т.1 а.с.15).

Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 відображає рух коштів із зазначенням дати, деталей, суми грошових операцій, тобто містить деталізацію усіх дебетних та кредитних платежів по платіжній картці (а.с.53-70, 134-224).

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 26 липня 2011 року заборгованість станом на 31 травня 2015 року склала 71726,82 грн., з них: 52577,81 грн. заборгованість за кредитом; 3499,43 грн. заборгованість по процентам на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; пеня 15649,58 грн. (т.1 а.с.4-13).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Договору №б/н від 26 липня 2011 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредиту (тілу кредиту), доводи апеляційної скарги щодо позовної давності в цій частині вимог безпідставні.

Так, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права, щодо якого заявлено вимогу, і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Строк дії виданої ОСОБА_1 4 червня 2018 року платіжної картки №5168 …. …. 5529 встановлено до 05/22, тобто травень 2022 року включно, з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 8 жовтня 2020 року, тобто в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки.

Таким чином, апеляційний суд виходить з того, що АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду в межах строку загальної позовної давності, зокрема, щодо вимоги про повернення отриманих у користування коштів в повному обсязі, тому, висновок суду першої інстанції в частині вимоги про повернення тіла кредиту відповідає обставинам справи, підстав для застосування наслідків спливу позовної давності щодо повернення отриманих у користування та не повернутих добровільно грошових коштів не має.

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з огляду на дотримання АТ КБ «ПриватБанк» при звернені до суду строку позовної давності, перебіг якого слід відраховувати зі спливу останнього дня місяця дії платіжної картки, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернутих грошових коштів (тіла кредиту) в сумі 52577,81 грн.

Заявлені до стягнення проценти судом першої інстанції не стягнуто, при даному апеляційному перегляді справи оцінка рішення в цій частині не надається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2021 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова