Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/828/21

2/330/372/2021

"28" вересня 2021 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Гусарової В.В.

при секретарі - Тошевої Д.Е..,

розглянувши цивільну справу за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави до Кирилівської селищної ради Мелітопольського (Якимівського) району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Кирилівської селищної ради, визнання недійсним договору оренди землі, повернення земельної ділянки,

встановив :

1.Позиція сторони позивача

Відповідно до позову, на підставі клопотання ТОВ «Азов 2016» 30.04.2020 р. Кирилівською селищною радою прийнято рішення про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок, які або право на які виставляються на земельні торги» (п. 1.13), яким включено до переліку земельних ділянок, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах, земельну ділянку площею 0,5196 га, кадастровий номер 320355400:11:001:0580 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 3.6 вказаного рішення надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,5196 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:001:0580.

Пунктом 3 рішення Кирилівської селищної ради від 25.06.2020 № 8 «Про затвердження грошової нормативної оцінки, стартової ціни річного розміру орендної плати за користування земельними ділянками та умов продажу права оренди» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :11:001:0580, розташованої АДРЕСА_1 , загальною площею 0,5196 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Пунктами 3.1, 3.2, 3.3 рішення Кирилівської селищної ради від 25.06.2020 № 8 затверджено грошову нормативну оцінку земельної ділянки, затверджено стартовий розмір річної орендної плати за користування земельною ділянкою, встановлено крок земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки у розмірі 0,5 % стартової плати за користування земельною ділянкою.

Пунктами 3.4, 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3, 3.4.4, 3.4.5, 3.4.6 рішення Кирилівської селищної ради від 25.06.2020 № 8 вирішено продати переможцю земельних торгів право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0580 та визначено умови користування земельною ділянкою.

Пунктами 3.5, 3.5.1, 3.5.2, 3.5.3, 3.5.4, 3.5.5, 3.5.6, 3.6 рішення Кирилівської селищної ради від 25.06.2020 № 8 визначені основні обов`язки переможця земельних торгів при користуванні земельною ділянкою.

Українською універсальною біржою 26.08.2020 проведено земельні торги у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0580. Переможцем вказаних торгів стала ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом № 8 проведення земельних торгів у формі аукціону.

У подальшому, 26.08.2020 між Кирилівською селищною радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору оренди Кирилівська селищна рада надає, а ОСОБА_1 приймає в строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться в межах АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:001:0580. Площа земельної ділянки - 0,5196 га, на ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна.

Пунктами 12, 13 Договору визначено, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. Цільове призначення земельної ділянки - секція Е, код 07 - землі рекреаційного

призначення; підрозділ - код 07.01 - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Між сторонами 26.08.2020 підписано акт приймання-передачі земельної ділянки площею 0,5196 га з кадастровим номером :11:001:0580.

Слід зазначити, що передача в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,5196 га з кадастровим номером :11:001:0580 відбулася , за думкою сторони позивача, з численними порушеннями норм земельного та водного законодавства, що підтверджується наступним.

Так, земельна ділянка, що є предметом позову належить до земель водного фонду, так як входить до меж прибрежно захисної смуги. Вказаний висновок сторона позивача робить з того, що на момент прийняття оскаржуваного рішення проект прибрежно-захисної смуги не був затверджений, а значить всі землі, що знаходяться у межах 2х кілометрової зони від урізу води належить до прибрежно-захисної смуги. Аналогічний висновок саме по цій земельній ділянці був зроблений в рішенні господарського суду Запорізької області ( що мається в матеріалах справи та набуло чинності). Вказані землі не могли передаватись в оренду відповідно до діючого законодавства, а тому договір оренди землі, що є предметом позову та рішення, на підставі яких він був укладений необхідно визнати противоправними, скасувати відповідні рішення органу місцевого самоврядування та передати земельну ділянку у власність територіальної громади, про що і просив позивач винести суд рішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, просив позов задовольнити та зазначив на аргументи відповідача, що за його думкою заступник керівника Запорізької обласної прокуратури мав право підписувати вказаний позов. Посилання відповідача на те, що у 2021 р. затверджений новий генеральний план смт. Кирилівки та діє інша редакція ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України не є доречними, бо на час укладання оспорюваного договору та прийняття оскаржуваного рішення, вказані норми не діяли.

2.Позиція сторони відповідача - Кирилівської селищної ради . Представник Кирилівської селищної ради до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був завчасно та належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, на цих підставах суд дійшов висновку проведення судового засідання без його участі. Крім того, після відкриття провадження по справі, належним чином отримав ухвалу про відкриття провадження, позов з додатками та судові повістки на всі судові засідання, однак відзиву або заяви по суті позовних вимог не надав, своєї позиції не висловив.

3.Позиція сторони відповідача - ОСОБА_1 . Представник відповідача у своєму відзиву та у судовому засіданні не визнав позов у повному обсязі та зазначив що :

- посилання позивача на рішення господарського суду не є коректним, що вирішувався спір між іншими сторонами, оскаржувалось інше рішення Кирилівської селищної ради та після цього був прийнятий новий генеральний план змінилось законодавство.

- відповідно до даних державного земельного кадастру, земельна ділянка, що є предметом позову не віднесено до земель водного фонду, а тому позиція позивача є хибною ;

- за думкою сторони відповідача заст. керівника Запорізької обласної прокуратури не мав право підписувати вказаний позов, так як до позову не додано доказів того, що на день подачі позову був відсутній керівник Запорізької обласної прокуратури ;

- на теперішній час діє нова редакція ст. 60 ч.3 ЗК України ( яка встановлює, що межі прибрежно-захисної смуги встановлюються з врахуванням містобудівної документації) та редакція ст.88 ч.6 ВК України ( де встановлений граничний розмір розташування прибрежно-захисної смуги в 100 метрів за відсутності відповідної документації) та прийнятий новий генеральний план смт. Кирилівки, відповідно до якого спірна земельна ділянки не знаходиться в межах прибрежно-захисної смуги) з врахуванням положень ст. 58 Конституції України, навіть якщо суд дійде висновку, що мались якісь порушення - суду необхідно відмовити у задоволенні позову.

4. Під час судового розгляду судом було встановлено наступне :

30.04.2020 р. Кирилівською селищною радою прийнято рішення про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок, які або право на які виставляються на земельні торги» (п. 1.13), яким включено до переліку земельних ділянок, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах, земельну ділянку площею 0,5196 га, кадастровий номер 320355400:11:001:0580 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 3.6 вказаного рішення надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,5196 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:001:0580.

Пунктом 3 рішення Кирилівської селищної ради від 25.06.2020 № 8 «Про затвердження грошової нормативної оцінки, стартової ціни річного розміру орендної плати за користування земельними ділянками та умов продажу права оренди» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :11:001:0580, розташованої АДРЕСА_1 , загальною площею 0,5196 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Пунктами 3.1, 3.2, 3.3 рішення Кирилівської селищної ради від 25.06.2020 № 8 затверджено грошову нормативну оцінку земельної ділянки, затверджено стартовий розмір річної орендної плати за користування земельною ділянкою, встановлено крок земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки у розмірі 0,5 % стартової плати за користування земельною ділянкою.

Пунктами 3.4, 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3, 3.4.4, 3.4.5, 3.4.6 рішення Кирилівської селищної ради від 25.06.2020 № 8 вирішено продати переможцю земельних торгів право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0580 та визначено умови користування земельною ділянкою.

Пунктами 3.5, 3.5.1, 3.5.2, 3.5.3, 3.5.4, 3.5.5, 3.5.6, 3.6 рішення Кирилівської селищної ради від 25.06.2020 № 8 визначені основні обов`язки переможця земельних торгів при користуванні земельною ділянкою.

Українською універсальною біржою 26.08.2020 проведено земельні торги у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :11:001:0580. Переможцем вказаних торгів стала ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом № 8 проведення земельних торгів у формі аукціону.

У подальшому, 26.08.2020 між Кирилівською селищною радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору оренди Кирилівська селищна рада надає, а ОСОБА_1 приймає в строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться в межах АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:001:0580. Площа земельної ділянки - 0,5196 га, на ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна.

Пунктами 12, 13 Договору визначено, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. Цільове призначення земельної ділянки - секція Е, код 07 - землі рекреаційного призначення; підрозділ - код 07.01 - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Між сторонами 26.08.2020 підписано акт приймання-передачі земельної ділянки площею 0,5196 га з кадастровим номером :11:001:0580.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Щодо порушень при передачі земельної ділянки у постійне користування КП «Розвиток курортної зони», суд вважає, що не може перевіряти вказані підстави ( бо вони виходять за межі позову), а посилання прокурора на те, що вказані порушення були встановлені рішенням господарського суду Запорізької області від 26.02.2019 р. по справі № 908/2096/18 не мають значення для розгляду вказаного позову, бо у судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору оренди між Кирилівською селищною радою та ОСОБА_1 між сторонами укладався акт передачі земельної ділянки ( що є предметом позову), тобто до цього фактично земельна ділянка була передана Кирилівській селищній раді, а рішення господарського суду в цій частині виконано.

При цьому відповідно до ч.7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, яка дана певному факту при розгляді іншої справи не є обов`язковою для суду, а тому суд вважає, що йому необхідно проаналізувати всі підстави позову з метою надання своєї правової оцінки.

Щодо порушень законодавства, які за думкою сторони позивача були допущені при прийняті оскаржуваного рішення та укладенні спірного договору, суд зважав на наступне :

У відповідності до положень статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом. Згідно до п. 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільські, селищні, міські ради вирішують питання регулювання земельних відносин. Статтею 12 ЗК України надання у користування земельних ділянок із земель комунальної власності віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад.

Згідно до статті 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. У відповідності до положень статей 122, 123 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1861 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а щодо земельної ділянки у межах населеного пункту - подається на погодження до структурних підрозділів районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури.

Проект землеустрою, у відповідності до вимог статті 50 Закону України «Про землеустрій», зокрема, включає акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки).

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою у частині 6 статті 1861 ЗК України також зазначено виключно невідповідність його вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтями 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Відповідно до статті 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з положеннями статті 84 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті в тому числі, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації (абзаци 2, 3 частини третьої статті 60 ЗК України).

Статтею 88 Водного кодексу України ( в редакції, що діяла на момент оскаржуваного рішення) визначено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Згідно з пунктами 6, 10 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) межі водоохоронних зон встановлюються з урахуванням, зокрема, цільового призначення земель, що входять до складу водоохоронної зони. На землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови. З огляду на вказані приписи законодавство, чинне на момент прийняття оскарженого рішення, вимагало визначати прибережні захисні смуги у межах населених пунктів з урахуванням будь-якої містобудівної документації у цій сфері та виходячи з конкретних умов забудови, які склалися на місцевості.Зазначене у повній мірі узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункти 66-77), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункти 56-67).

Містобудівна документація - це затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій(частина перша статті 17 Закону України «Про основи містобудування»), з урахуванням яких визначається цільове призначення земель (абзац четвертий статті 1 Закону України «Про планування і забудову територій», який був чинним на час прийняття оскарженого рішення).

Відповідно до листа Кирилівської селищної ради за № 1431 від 19 .10 2020 року ( а.с.31 ) проект землеустрою щодо встановлення меж прибережної захисної смуги Азовського моря та Молочного, Утлюкського лиманів на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області не розроблений. Земельна ділянка, що є предметом позову, знаходиться в межах населеного пункту смт. Кирилівка.

Відповідно до абзацу третього пункту 10.17 Державних будівельних норм (далі - ДБН) 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44, : розміри водоохоронних зон визначаються з урахуванням рельєфу місцевості, рослинного покриву, характеру їх використання і погоджуються з органами по регулюванню використання і охороні вод і землі місцевими органами державної виконавчої влади.

У трикілометровій зоні узбережжя Азовського і Чорного морів забороняється будівництво: а) промислових підприємств та інших об`єктів, не пов`язаних з розвитком і обслуговуванням курортів, крім морських портів та інших об`єктів морського транспорту, об`єктів рибної промисловості і організацій, які виконують берегозміцнювальні та протизсувні роботи;

Місцеві правила забудови - це нормативно-правовий акт, яким встановлюється порядок планування і забудови та іншого використання територій, окремих земельних ділянок, а також перелік усіх допустимих видів, умов і обмежень забудови та іншого використання територій та окремих земельних ділянок у межах зон, визначених планом зонування (абзац чотирнадцятий статті 1 Закону України «Про планування і забудову територій»).

Судом встановлено, що рішенням Кирилівської селищної ради Якимівського району від 09.10.2003 року та рішенням Запорізької обласної ради від 29.09.2004 року, дійсними на час прийняття оскаржуваного рішення, органом місцевого самоврядування, затверджений генеральний план забудови смт Кирилівка, який відповідно до статей 17, 34 Закону України «Про основи містобудування» відноситься до містобудівної документації.

Спірна земельна ділянка знаходиться у межах селища міського типу Кирилівка Якимівського району Запорізької області і відповідно до проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вказана земельна ділянка до земель водного фонду не відноситься ( а.с.114 ), а відноситься до категорії земель - для розміщення об`єктів рекреаційного призначення.

В ході розгляду справи прокурором не надано суду доказів того, що в ході погодження проекту землеустрою іншими контролюючими органами було встановлено факт віднесення спірної земельної ділянки до прибережної захисної смуги або до водоохоронної зони. При цьому вказані органи та селищна рада при прийнятті оскаржуваного рішення прийняли до уваги як положення абзацу третього пункту 10.17 Державних будівельних норм (далі - ДБН) 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44, так і приписи існуючої містобудівної документації, урахувавши існуючі конкретні умови забудови населеного пункту та містобудівні обмеження, визначені на підставі генерального плану забудови смт Кирилівка, затвердженого рішенням Кирилівської селищної ради від 09 жовтня 2003 року та рішенням Запорізької обласної ради від 29 вересня 2004 року.Зазначена правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 05.08.2020 р. по справі № 330/1629/18, провадження № 61-16934св19 ( де верховний суд проаналізував аналогічні підстави позову щодо земельної ділянки, що розташована саме в межах смт. Кирилівка).

Крім того, судом взята до уваги та обставина, що на теперішній час новий генеральний план, який затверджений рішенням Кирилівської селищної ради № 1 від 14.05.2021 р. містить межі прибрежної захисної смуги, при цьому земельна ділянка, що є предметом позову не знаходиться в межах прибрежно-захисної смуги ( а.с.208-210). І хоча суд не встановив порушень при укладенні вказаного договору, з врахуванням положень ст. 58 Конституції України (якщо б суд дійшов до протилежного висновку) наслідки порушень не можуть нести громадяни ( у нашому випадку - відповідач ОСОБА_1 )

Крім того, Статтею 59 ЗК України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність, надання їх у постійне користування та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у т.ч. рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Відповідно до укладеного договору між Кирилівської селищною радою та ОСОБА_1 ( п.13) ( а.с.44-45) земельна ділянка, що є предметом позову передана в оренду для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Щодо аналізу інших аргументів сторін У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Керуючись ст. 14, 58 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст.12, 59,60 ,186-1 Земельного Кодексу України, ст. 88 ,89,85,90Водного кодексу України, , ст. 26 п. 34,33 ЗУ «Про місцеве самоврядування», ст. 50 ЗУ «Про землеустрій», ст.17,34 ЗУ «Про основи містобудування», ст. 1 ЗУ «Про планування і забудову території», Рішенням Конституційний Суд України від 16.04.2009 року №7-рп/2009, ст. 3,12,13,81 ч.1,82 ч.4,7,141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив :

В позові заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ( вул. Матросова б. 29а м. Запоріжжя, 69057, код ЄРДПОУ 02909973) в інтересах держави до Кирилівської селищної ради Мелітопольського (Якимівського) району Запорізької області ( вул. Приморський бульвар б.1 смт. Кирилівка Запорізької області, 72563, код ЄРДПОУ, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Кирилівської селищної ради, визнання недійсним договору оренди землі, повернення земельної ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи ( вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя : підпис