Єдиний унікальний номер 234/9738/20
Номер провадження 22-ц/804/2184/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року

м. Бахмут

справа № 234/9738/20

провадження № 22-ц/804/2184/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Канурна О.Д., Тимченко О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про стягнення пені за прострочення сплати аліментів (суддя Заборський В.О.), ухваленого в приміщенні суду в місті Краматорськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У липні 2020 року до Краматорського міського суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Краматорський міський ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позов мотивовано тим, що наказом Краматорського міського суду від 28.08.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 10.08.2018 року і до його повноліття.

Станом на 30.06.2020 року, згідно розрахунку державного виконавця, борг відповідача по сплаті аліментів становить 32730,93 грн.

Просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 32730,93 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 20 квітня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 10.08.2018 року по 30.06.2020 року включно в розмірі 32730 гривень 93 копійки.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення змінити в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 10.08.2018 року по 30.06.2020 року в розмірі 32730 гривень, зменшивши розмір пені до 5000 гривень.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми процесуального та матеріального права.

Звертає увагу, що відповідач, згідно наявних у нього квитанцій, сплачував аліменти у наступних розмірах: 01.07.2019 1100 грн, 24.07.2019 1060 грн, 29.08.2019 1060 грн, 10.09.2019 1060 грн, 13.11.2019 6100 грн, 18.12.2019 6030,15 грн, 28.01.2020 6030,15 грн, 26.02.2020 5025,13 грн, 31.03.2020 5025, 13 грн, 27.04.2020 5025,13 грн, 05.06.2020 4020,10 грн, 07.08.2020 1859,30 грн, 07.08.2020 3015,08 грн, що загалом за вказаний період складає 50485, 35 грн.

Частину платежів позивач враховувала, як сплата аліментів на старшого сина, оскільки на час сплати аліментів, позивач знаходилась поза межами України та відповідач сплачував аліменти на картковий рахунок старшого сина.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що надані відповідачем квитанції про сплату аліментів на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були сплачені в рахунок оплати аліментів стягнутих з нього рішенням Краматорського міського суду Донецької області по справі №234/9107/18 від 20.08.2018 року, про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 на час його навчання та до даного спору відношення не мають.

Просила оскаржуване рішення залишити без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . З 03.10.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05.10.2015 року.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на підставі судового наказу Краматорського міського суду Донецької області від 28.08.2018 року стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 10.08.2018 року і до повноліття дитини.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Оруджової К.І. станом на 30.06.2020 року (час звернення до суду з позовом про стягнення неустойки за прострочення по сплаті аліментів) заборгованість відповідача на користь ОСОБА_1 становить 32730,93 грн..

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 10.08.2018 року по 30.06.2020 року становить 62316,31 гривень, проте з урахуванням вимог частини 1 статті 196 СК України, визначив її у розмірі 32730, 93 грн.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судовим наказом Краматорського міського суду Донецької області від 28 серпня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даної заяви 10.08.2018 року і до повноліття дитини. (а.с. 10)

Відповідно до частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 10.08.2018 року по 30.06.2020 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Краматорського міського ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Оруджової К.І. станом на 30.06.2020 року (час звернення до суду з позовом про стягнення неустойки за прострочення по сплаті аліментів) заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 становить 32730,93 грн. (а.с. 47)

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, згідно якого загальна сума пени за несвоєчасну сплату аліментів за період з 10.08.2018 року по 30.06.2020 року становить 62316,31 грн. (а.с. 23)

Враховуючи положення частини 1 статті 196 СК України суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів до розміру заборгованості 32730,93 гривень.

Згідно висновків, викладених у постанові КЦС ВС від 14.12.2020 року у справі №661/905/19, положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині наявності обставин, які дають підстави для застосування положень частини 2 статті 196, статті 197 СК України щодо зменшення розміру пені або звільнення від її сплати, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що належних доказів, які відповідно до частини 2 статті 196 СК України є підставою для зменшення розміру пені до 5000 гривень відповідачем не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача, що згідно наявних у нього та доданих до апеляційної скарги квитанції він фактично за період з 1 липня 2019 року по 7 серпня 2020 року сплатив аліменти у загальній сумі 50485,35 грн. , то відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Обставин, які б перешкоджали подати ці докази до суду першої інстанції відповідач в апеляційній скарзі не зазначив, крім того зі змісту квитанцій неможливо встановити за якій період та на утримання якої дитини ці суми було сплачено, в деяких квитанціях зазначено, що отримувачем платежу є ОСОБА_4 , тоді як заборгованість виникла внаслідок несвоєчасної сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 374, 375, 377, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді О.Д. Канурна

О.О. Тимченко