ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання : Кислиця І.В.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року ухваленого суддею Власенко М.Д. в м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 28 квітня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю.

В мотивування заявлених вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_5 , посвідченого Другою Криворізькою державною нотаріальною конторою від 15.12.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-4303.

У жовтні 2019 року позивач звернувся до Другої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець четвертої черги, після померлої ОСОБА_4 .

Постановою державного виконавця Другої Криворізької державної нотаріальної контори від 04.10.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не підтверджуються родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем.

Після уточнення позовних вимог ОСОБА_1 просив встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 листопада 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 . Залучено до участі у справі ОСОБА_3 в якості співвідповідача за первісним позовом.

У березні 2020 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що ОСОБА_1 доводиться йому двоюрідним братом, ОСОБА_4 була його мачухою , яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з його батьком ОСОБА_5 і проживала з ним в квартирі АДРЕСА_1 однією сім`єю з 26 червня 1974 року по день його смерті.

Після смерті батька, позивач не претендував на спадщину, щоб не травмувати мачуху ОСОБА_4 , яка одна звернулася до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті, його батька. Він довіряв своїй мачусі і знав що він в неї єдиний син, якому вона залишить своє майно. На початку 2010 році позивач разом зі своєю дружиною переїхали жити до ОСОБА_4 та з 2010 року де проживали сумісно, вели спільне господарство по день смерті спадкодавця, тобто на протязі 8 років.

Під час сумісного проживання вони робили ремонти в квартирі, міняли труби, меблі, вікна, встановили бойлер, газовий та водяний лічильники. Померла ОСОБА_4 мала дачну ділянку у садівничому товаристві, яку в 2012 році переписала на ім`я дружини позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 .

З 09.04.2013 року по 16.04.2013 року покійна ОСОБА_4 перебувала на лікуванні в Криворізькій міській лікарню №16, позивач з дружиною її відвідували, приносили продукти і ліки. 07.12.2015 року покійна ОСОБА_4 отримала перелом лівої руки і позивач також її доглядав і купував ліки. З 25.04.2016 року по 04.05.2016 року ОСОБА_4 проходила курс лікування в "Криворізькій міській лікарні №4 ДОР, у відділенні мікрохірургії ока і позивач передав 5000 гривень для операції, на яку не вистачало коштів. Позивач за зустрічним позовом також організував поховання та поминки померлої мачухи.

У померлої ОСОБА_4 дітей не було,братів та сестер вона також не мала, її батьки також давно померли, отже спадкоємців першої черги та наступних черг немає. Заповіту померла також не залишила.

Після смерті ОСОБА_4 , залишилася спадщина на належне їй майно - квартиру АДРЕСА_1 . Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 є спадкоємцем 4-ї черги, оскільки проживав однією сім`єю з спадкодавицею з початку 2010 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на протязі восьми років.

19 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Другої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою на прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_4 , але йому відмовили у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з тим, що відсутній факт родинних відносин з померлою.

У зв`язку з наведеними обставинами, 13.11.2020 року позивач подав змінену позовну заяву в якій просив встановити факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю з спадкодавцем померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 , з початку 2010 року до 10 лютого 2018 року до моменту смерті та визнати його спадкоємцем четвертої черги. Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю - залишено без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив про те, що справу розглянуто за відсутності сторін, докази належного повідомлення його та його представника ОСОБА_7 в матеріалах справи відсутні. Сторона позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , має право на участь в судовому засіданні, принаймні, через свого представника. Відсутність представника ОСОБА_7 в судовому засіданні спричинила неповноту судового дослідження.

Не дослідивши значну частину доказів по справі суд дійшов необгрунтованого висновку про відмову в позові посилаючись на письмові докази.

Заслухавши доповідь судді доповідача, відповідача ОСОБА_2 , та його представника ОСОБА_7 , які кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги та наданого на неї відзиву, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 був сином ОСОБА_5 , який з 26 червня 1974 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 до шлюбне прізвище « ОСОБА_8 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_4 , яка згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач за зустрічним позовом перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 з 17.11.1989 року та мають сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до Акту від 14.12.2018 року, посвідченого головою ЖБК «Жовтень-2» м. Кривого Рогу Баклан А.С., ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю без реєстрації з 2010 року по 10 лютого 2018 року в квартирі АДРЕСА_1 , яка за життя належала на праві власності ОСОБА_4 , вели спільний бюджет та були пов`язані спільним побутом по день смерті ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. від 19 жовтня 2018 року, відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлій ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю факту родинних відносин з померлою ОСОБА_4 .

Згідно звіту про оцінку нерухомого майна №0908, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «Експоцентр» оціночна вартість квартири квартирі АДРЕСА_1 станом на 17 вересня 2019 року становить - 132 205 грн.

Згідно інформації Державної прикордонної служби, ОСОБА_2 у період з 11 вересня 2017 року виїхав за межі України до Польщі через пункт пропуску Грушів, а повернувся до України лише 11 лютого 2018 року (а.с. 45).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено у суді належними та допустимим доказами факт його спільного проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також наявність спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

На підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_2 надано копію нарядів-заказів на встановлення металопластикових виробів (т.1 а.с.123-128), замовником яких зазначена ОСОБА_4 . Паспорт на газовий лічильник та акт приймання лічильника за листопад 2011 року, чек на оплату бойлера за червень 2016 року та чек на оплату витрат на поховання. Виписний епікриз щодо перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_4 вісім днів у 2013 році та довідка про звернення за медичною допомогою до травматолога 08.12.2015 року (т.1 а.с.132, 134).

Відповідно до Акту від 14.12.2018 року, посвідченого головою ЖБК «Жовтень-2» м. Кривого Рогу Баклан А.С., ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю без реєстрації з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1 , яка за життя належала на праві власності ОСОБА_4 , вели спільний бюджет та були пов`язані спільним побутом по день смерті ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі зазначених правових норм та проаналізованих матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не доведеності позовних вимог про встановлення факту проживання позивача ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім`єю з 2010р. і до дня смерті останньої, оскільки останнім не надано належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилалася як на підставу своїх вимог, що відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України є обов`язком позивача.

Доводи скаржника ОСОБА_2 , що обставини на які він посилалась як на підставу своїх вимог підтверджуються нарядом-заказу на встановлення металопластикових виробів ,паспорт на газовий лічильник та акт приймання лічильника за листопад 2011 року, чек на оплату бойлера за червень 2016 року та чек на оплату витрат на поховання, виписний епікриз та довідка про звернення за медичною допомогою до травматолога, не заслуговують на увагу, оскільки не доводить факт проживання ОСОБА_2 з померлою однією сім`єю протягом не менш як останніх п`яти років до часу відкриття спадщини.

Копія нарядів-заказів на встановлення металопластикових виробів ,паспорт на газовий лічильник та акт приймання лічильника за листопад 2011 року, чек на оплату бойлера за червень 2016 року замовником в яких зазначена померла ОСОБА_4 не підтверджує наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

На думку колегії суддів, сам факт допомоги та піклування скаржника про ОСОБА_4 не підтверджує наявність між ними сімейних стосунків.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що справу розглянуто за відсутності сторін, докази належного повідомлення його та його представника ОСОБА_7 в матеріалах справи відсутні, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ч.1-5 ст.223 ЦПК України, у разі неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання, від якого надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд розглядає справу за його відсутності, однак у разі, якщо неявка позивача ( його представника) перешкоджає розгляду справи та необхідна його особиста присутність в судовому засіданні, суд може викликати позивача на підставі п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України для надання особистих пояснень.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 24 березня 2021 року.

24 березня 2021 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява від ОСОБА_2 в якій він просить розглядати дану справу без його участі та фіксування судового засідання технічними засобами. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Частинами 1, 3 ст. 128 ЦПК України визначено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, судом не була визнана явка сторін, зокрема ОСОБА_2 у судове засідання.

З огляду та викладене та враховуючи наявність клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, а також відсутність в матеріалах справи даних про прийняття судом процесуального рішення про обов`язкову явку ОСОБА_2 ( його представника) в судове засідання для надання особистих пояснень, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо розгляду справи за відсутності сторін, що нібито спричинило неповноту судового дослідження, не є підставою для скасування законного рішення. До того ж, відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 приймали участь у попередніх судових засіданнях та мали можливість подавати усі наявні в них докази по справі.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_7 пояснила, що заяву від 24 березня 2021 року від імені ОСОБА_2 писала саме вона.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: