Справа № 237/875/21
Провадження № 2/237/686/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31.08.21 року м. Курахове

Мар?їнський районний суд Донецької області у складі

головуючого судді Ліпчанського С. М.,

при секретарі Бахтіяровій Н. В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зобов?язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить зобов?язати Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до акцептованих вимог кредиторів додатково включивши ОСОБА_1 , на суму 403 258,51 грн., до четвертої черги та подати належним чином оформлені та підписані зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов?язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» щодо додаткового включення вимоги ОСОБА_1 , на суму 403 258,51 грн., до четвертої черги.

Ухвалою суду від 19.03.23021 року відкрито провадження по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Судом встановлено , що між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Відповідно до листа ПАТ «Дельта Банк» від 18.08.2016 року № 7072 на рахунках з обліку вкладів на вимогу знаходяться грошові кошти ОСОБА_2 , на загальну суму 403 258,51 грн.

20.01.2017 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадкування за законом на залишок коштів на рахунках, що станом на 18.08.2016 року складає 403 258,51 грн., що є кредиторськими вимогами до АТ «Дельта банк». Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатив померлому гарантовану суму вкладів ОСОБА_2 , проте частина коштів на загальну суму 403 258,51 грн. залишилась несплаченою. За заявою позивача про визнання його кредитором ПАТ «Дельта Банк» за заборгованістю, яка виникла за всіма договорами, укладеними ОСОБА_2 , з ПАТ «Дельта Банк», позивачу була надана відповідь від 21.02.2017 року № 02-036-4058/17 відповідно до якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, надав позивачу рекомендацію звернутись до АТ «Дельта Банку» з питань кредиторських вимог. АТ «Дельта Банк» надіслав позивачу лит від 30.03.2020 року № 05-3419303, в якому зазначено процедуру ліквідації банку та порядок задоволення кредиторських вимог, але по суті питання позивача розглянуте не було щодо включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відомості про відкликання банківської ліцензії були опубліковані у газеті Голос України від 08.10.2015 № 187, строк на подання заяви про включення до реєстру кредиторів було встановлено до 08.11.2015 року.

Відповідно до висновків, які зроблені у Постанові Великої Палати Верховного суду від 07 листопада 2018 року у справі № 757/56680/16-ц якщо спір виник з цивільно-правової угоди, тому такий спір щодо внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

В частині другій статті 26 вказаного Закону визначено, що Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті. Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною). Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 вказаного Закону, уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: І) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак. З наведених правових норм вбачається, що відшкодування коштів за вкладом здійснюється Фондом шляхом включення такого вкладника до відповідного реєстру.

Так, п. 7 ч. 4 ст. 26 вказаного Закону передбачає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не відшкодовує кошти за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку.

Системний аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що для правильного вирішення цього спору необхідно розуміти зміст таких понять, як "сприятливі договірні умови", "індивідуальна процедура", та чи мали вони місце під час укладення позивачем договору банківського вкладу. Якщо спеціальні пропозиції банку щодо вкладів були однакові для всіх бажаючих укласти договір банківського вкладу та не встановлювались окремо для певної особи, то ці вклади не можуть вважатись такими, що розміщені на індивідуальній основі та на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні. Відповідно до ч. 2 ст. 1058 Ц ивільною кодексу України встановлено, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу).

В частинах 1 і 2 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними (ч. 6 ст. 633 ЦК України). Пропозиція банку укласти договір на однакових для всіх умовах, є публічною офертою, а сам договір - договором приєднання. Публічна оферта - це адресована невизначеному колу осіб пропозиція, яка містить всі істотні умови договору та з якої вбачається воля оферента укласти договір на зазначених у пропозиції умовах з кожним, хто відгукнеться.

Згідно із частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Якщо будь-хто може скористатися спеціальною пропозицією банку, яка не змінюється під конкретного вкладника, відповідні депозитні договори є такими, що укладаються на звичайних умовах. Вклади, розміщені в рамках проведення будь-яким банком спеціальних пропозицій, акцій або надання бонусних процентів, не можна віднести до таких, що розміщені на індивідуальних, більш вигідних умовах, якщо за умовами проведення акцій цю пропозицію було розраховано на широке необмежене коло осіб, і будь-хто міг скористатися нею. Програмами лояльності або спеціальні пропозиції, які передбачають додавання певних процентів на депозит у зв`язку з пролонгацією договору, соціальним статусом вкладника (пенсіонери, студенти, тощо), акції під певні свята, є публічним пропозиціями, розрахованими на необмежене коло осіб. Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що умови договору банківського вкладу повинні бути однаковими для всіх вкладників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно, до осіб, які мають надані законом пільги, банк може застосувати більш сприятливі договірні умови, аніж до інших вкладників, і особа має усвідомлювати, що при наявності таких пільг, банком до неї застосовані саме такі (більш сприятливі) умови. У свою чергу, вклад, розміщений на індивідуальній основі або на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, може вважатися лише вкладом, який запропонований окремій особі на підставі, зокрема, окремих рішень уповноважених осіб банку тощо, тобто такі умови не пропонуються публічно невизначеному колу осіб. У разі неприйняття банком будь-яких документів, у яких фіксуються пільги для певних клієнтів банку (відсутності доказів), такі умови договору не можна вважати індивідуальними.

Тобто позивач, укладаючи депозитний договір, розраховувала на те, що вклад гарантується Фондом, та не могла передбачити, що Фонд в подальшому буде інтерпретувати умови договорів як такі, що укладені на індивідуальній основі. Таким чином, спеціальні пропозиції банку, на підставі яких позивач уклала депозитний договір, не можуть вважатися індивідуальними умовами, оскільки такі умови не відрізняються від умов для широкого кола осіб. Окрім того, згідно з п. 7 ч. 4 ст. 26 вказаного Закону привілейований статус вкладника пов`язується з фактом отримання відсотків за вкладом, чого в даному випадку не відбулося відповідно до умов договору, у зв`язку з невиконанням банком його зобов`язань за договором. При цьому значна частина відсотків за вкладом, була включена до 4 черги задоволення вимог кредиторів, у зв`язку із тим, що вони на дату введення тимчасової адміністрації були розміщенні на картковому рахунку, а частина у розмірі близько шести тисяч - ні. Вказане суперечить позиції банку про наявність індивідуальних умов вкладу, що випливає з Постанови Верховного суду України від 15.06.2016 року у справі № 826/20410/14

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючить ст. 26, 27, 36, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 633, 634, 1058 ЦК України , ст. 12,13,76,77,79, 81,141,263,264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зобов?язання вчинити дії задовольнити.

Зобов?язати Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів додатково включивши ОСОБА_1 , на суму 403 258,51 грн., до четвертої черги та подати належним чином оформлені та підписані зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов?язати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» щодо додаткового включення вимоги ОСОБА_1 , на суму 403 258,51 грн., до четвертої черги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в судову палату по цивільним справам Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 31.08.21 року