Справа № 585/1341/21
Номер провадження 2/585/663/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось», Приватного підприємства «Рось» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось», Приватного підприємства «Рось» і просить: 1) визнати незаконним та скасувати наказ № 107 від 28.04.2021 р. по філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось» «Про припинення трудового договору», яким її ( ОСОБА_1 ), звільнено із займаної посади з 06.04.2021 р. за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗПП України; 2) поновити її « ОСОБА_1 ), на посаді прибиральника службових приміщень ремонтно-господарської дільниці філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось» з 06 квітня 2021 року; 3) Стягнути з Приватного підприємства «Рось» (м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 10, ) на її користь середній заробіток, обрахований за період з 06 квітня 2021 року по день винесення рішення суду про поновлення на роботі включно та судові витрати, пов`язані з розглядом справи; 4) допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що наказом № 15 від 29.03.2017 р. її було прийнято з 30.03.2017 р. на посаду машиніста розфасувально-пакувальних машин цеху сухого молока по 4-му розряду філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось». Наказом № 116 від 11.09.2017 р. її переведено з 11.09.2017 р. прибиральником службових приміщень ремонтно-господарської дільниці у філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось». 05.04.2021 р. керівництво філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» стало вимагати від неї подати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, мотивуючи це тим, що філія припиняє свою діяльність, буде ліквідована, а на виробничих потужностях філії працюватиме інше підприємство, куди я маю право подати заяву про влаштування на роботу. Оскільки вона не мала бажання звільнятись з роботи, то повідомила, що якщо діяльність філії припиняється, то її може бути звільнено лише за скороченням чисельності та штату. На її вимогу про таке звільнення їй було повідомлено, що таким чином її ніхто звільняти не буде, а у разі відмови від подання заяви про звільнення за власним бажанням її буде звільнено «по статті». 06 квітня 2021 року вона вийшла на роботу, але до робочого місця її не допустили, мотивуючи це тим, що в приміщенні, де вона мала працювати, вже здійснює виробничу діяльність інше підприємство. З огляду на викладене, вона була змушена викликати наряд поліції, проте і після приїзду поліцейських до робочого місця вона допущена не була. З наказом чи розпорядженням про відсторонення від роботи її не ознайомлювали. При цьому керівництво здійснювало на неї тиск та вимагало написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, а оскільки вона відмовилась писати таку заяву, то їй було повідомлено, що роботи їй немає і не буде, тому вона має залишити територію підприємства. Крім того, 06.04.2021 р., з огляду на вказані події, вона направила до Управління Держпраці скаргу на протиправні дії керівництва філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось», у якій, зокрема, просила провести перевірку фактів примусу до подання заяви про звільнення з роботи за власним бажанням та вжити заходів реагування. 05 травня 2021 року вона отримала письмове повідомлення філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» від 28.04.2021 р., з якого дізналась, що її звільнено за прогул без поважних причин з 06.04.2021 р. та про необхідність отримати трудову книжку у відділі кадрів філії. Відповіддю від 05.05.2021 р. Управління Держпраці у Сумській області повідомило її, що відповідно до повноважень, визначених Положенням про Управління Держпраці у Сумській області, проведено позапланову перевірку з питань дотримання законодавства про працю в частині дотримання встановлених строків виплати заробітної плати та в частині видачі їй трудової книжки, у ході якої встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України. Також їй роз`яснено, що механізм поновлення порушення прав працівників передбачає розгляд трудових спорів комісіями по трудових спорах, районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. 07 травня 2021 року при зверненні до філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» вона отримала копію наказу № 107 від 28.04.2021 р. по філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» «Про припинення трудового договору», згідно якого її звільнено із займаної посади з 06.04.2021 р. за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗПП України. Підставою звільнення, як це зазначено в наказі, є акт про відсутність на роботі від, 06.04.2021 р. та від 07.03.2021 р., запит із відповіддю до ЦРЛ. Із вищенаведених обставин вбачається, 06 квітня 2021 року вона вийшла на роботу, проте на територію філії до робочого місця допущена не була, не зважаючи навіть на виклик наряду поліції. З наказом чи розпорядженням про відсторонення від роботи її не ознайомлювали. При цьому керівництво постійно здійснювало на неї тиск та вимагало написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням. Її звернення від 06.04.2021 р. до Управління Держпраці на роботодавця жодним чином не вплинуло. Після недопущення до роботи і до часу звільнення з роботи наказом № 107 від 28.04.2021 р. про можливість повернення до роботи та відсутність для цього перешкод вона не повідомлялась, а відтак вважала, що перебуває у стані вимушеного прогулу. При цьому їй було відомо, що філія «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» фактично припинила свою виробничу діяльність, частина її працівників була прийнята до ТОВ «Роменський молочний комбінат», яке стало здійснювати свою діяльність на території філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось», а частина звільнена. З актами про відсутність на роботі від 06.04.2021 р. та від 07.03.2021 р. вона не ознайомлювалась, пояснення щодо причин відсутності на роботі, яка стала причиною звільнення, у неї не відбирались. Відтак вважає, що з огляду на наведені обставини, звільнення її за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України є незаконним, що в свою чергу є правовою підставою для поновлення її на роботі. Враховуючи те, що наказ про звільнення видано роботодавцем 28.04.2021 року, за яким її звільнено з 06.04.2021 р., та те, що саме з цієї дати її не було допущено до роботи, період вимушеного прогулу повинен розраховуватись з 06.04.2021 р. до дати прийняття рішення суду про її поновлення на роботі. Станом на день звернення до суду із позовом про поновлення на роботі - 14.05.2021 р., час вимушеного прогулу становить 19 робочих днів у квітні 2021 р., 7 робочих днів у травні 2021 р., всього 26 робочих днів. Згідно розрахункових листків за період з 01.02.2021 по 28.02.2021, з 01.03.2021 вбачається, що місячний посадовий оклад становить 6000 грн. У лютому відпрацьовано 20 днів, у березні - 22 дні, всього за два місяці 42 дні. Середньоденний заробіток за два останні місяці роботи становить 285,71 грн. (12000:42 = 285,71). Середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на 14.05.2021 р. включно становить 7428,46 грн. (285,71x26 = 7428,46). Вважає, що на її користь з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу на день постановлення рішення суду.

17 травня 2021 року позовна заява прийнята та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

15.06.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ПП «Рось» в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В відзиві вказано, що у відповідності до Наказу №107 від 28.04.2021 року ОСОБА_1 була звільнена 06.04.2021 року з посади прибиральника службових приміщень ремонтно-господарської дільниці Філії (Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось» згідно із п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Підставою звільнення слугували відповідні акти про її відсутність на роботі від 06.04.2021 року, від 07.04.2021 року та лист-відповідь КНП «Роменської центральної районного лікарні» від 12.04.2021 року №01-20/1244. Будь-яких належних документів або доказів поважності причин відсутності позивача на робочому місці підприємству не надано. На телефонні дзвінки позивач не відповідала. За місцем свого проживання була відсутня. 28.04.2021 року Філією «Роменський молочний комбінат» було направлено на адресу позивача лист-повідомлення №147 «Про необхідність отримання трудової книжки. Вважають що при звільненні позивача її прав порушено не було, оскільки відповідачем дотримано процедуру такого звільнення, а тому відсутні будь-які підстави для визнання наказу незаконним, поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач підтримала позов і просила задоволити. Суду пояснила, що 2 і 5 квітня вона приходила у ТОВ і їй сказали писати заяву про переведення на іншу фірму за згодою сторін. Вона не захотіла переходити, їй до пенсії залишилося небагато, крім цього була заборгованість з виплати заробітної плати за 4 місяці. 6 квітня 2021 року їй сказали, що роботи для неї немає і вона не буде працювати, тому що там вже інша фірма. Вона викликала поліцію, а ті їй сказали що нічого кримінального тут немає і підстав для їх втручання не вбачається. Вона писала звернення в управління праці і їй виплатили всі кошти заборгованості по заробітній платі. Копію наказу і повідомлення вона отримала поштою. Трудову книжку вона забрала сама, ходила до них і отримала 6 травня 2021 року.

Представник відповідача - філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось» в судове засідання не з`явився, заяв суду не надав.

Представник відповідача - приватного підприємства «Рось» в судове засідання не з`явився, заяв суду не надав.

Як вбачається з матеріалів наданих сторонами, ОСОБА_1 наказом № 15 від 29.03.2017 р. була прийнята з 30.03.2017 р. на посаду машиніста розфасувально-пакувальних машин цеху сухого молока по 4-му розряду філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось». Наказом № 116 від 11.09.2017 р. її переведено з 11.09.2017 р. прибиральником службових приміщень ремонтно-господарської дільниці у філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось». Вказане підтверджено копією трудової книжки.

Наказом № 107 про припинення трудового договору від 28.04.2021р. ОСОБА_1 звільнена 06.04.2021 року з посади прибиральника службових приміщень ремонтно-господарської дільниці згідно із п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Підстава звільнення: акт про відсутність на роботі від 06.04.2021 року, від 07.04.2021 року запит з відповіддю КНП до ЦРЛ. З наказом ознайомлена 06.05.2021 року.

Філія «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» листом від 28 квітня 2021 року №147 повідомило ОСОБА_1 про необхідність отримати трудову книжку у відділі кадрів філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» у зв`язку зі звільненням за прогул без поважних причин з 06.04.2021 р.

З повідомлення Роменського РВП ГУНП в Сумській області від 21.04.2021 року №7440/69/04-21 адресованого на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що Роменський РВП розглянув звернення ОСОБА_2 , яке зареєстроване в ЖЕО №2956 від 06.04.2021 року. В повідомленні вказано, що у відповідності з вимогами ст. 214 КПК України відсутні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР та проведення розслідування по вказаному факту відсутні.

06.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Держпраці з скаргою в якій вказала, що її заставляють звільнитися з Роменського молочного комбінату ПП «Рось» та просила провести перевірку вказаного факту та вжити заходів реагування.

Відповіддю від 05.05.2021 р. Управління Держпраці у Сумській області повідомило ОСОБА_3 , що відповідно до повноважень, визначених Положенням про Управління Держпраці у Сумській області, проведено позапланову перевірку з питань дотримання законодавства про працю в частині дотримання встановлених строків виплати заробітної плати та в частині видачі трудової книжки філії «Роменський молочний комбінат». У ході перевірки встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України.

З розрахункових листів за лютий - березень 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 нараховано за лютий 2021 р. 6000 грн., до оплати 4830,00 грн., за березень нараховано 6000 грн., до оплати 4830,00 грн.

05 травня 2021 року між ОСОБА_1 «клієнт» та адвокатом Менько Д.Д. укладено угоду про надання правничої допомоги, згідно умов якої клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу щодо підготування позовної заяви в цивільній справі про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Розмір гонорару адвоката визначається за домовленістю сторін у формі фіксованого розміру в сумі 2500 грн. Відповідно до акту приймання передачі наданих послуг від 14 травня 2021 року надані адвокатом послуги оплачені клієнтом у розмірі 2500 грн.

З актів № 1 та № 2 про встановлення факту відсутності на робочому місці від 06.04.2021 року та 07.04.2021 року вбачається, що директором філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» ОСОБА_4 та провідним бухгалтером ОСОБА_5 складено акти про те, що прибиральник службових приміщень ремонтно-господарської діяльності ОСОБА_1 була відсутня на роботі 06.04.2021 року та 07.04.2021 року з 09 до 17 год. без поважних причин.

Згідно довідки КНП «Роменська ЦРЛ» РМР від 12.04.2021 року ОСОБА_1 в 2021 році на стаціонарному лікуванні в КНП «Роменська ЦРЛ» РМР не перебувала. На амбулаторний прийом в поліклініку за медичною допомогою не зверталася. Амбулаторної картки в реєстратурі поліклініки немає.

З розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на 21 вересня вбачається, що час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 06.04.2021 року по 21.09.2021 року включно становить 112 робочих дні. Середній заробіток за весь час вимушеного прогулу становить 31 999,52 грн.

Наведені факти свідчать, що між сторонами виник трудовий спір щодо правомірності звільнення, поновлення на роботі та виплати заробітку за час вимушеного прогулу. При вирішенні спору суд виходить, з норм чинного законодавства, які регулюють трудові правовідносини.

Згідно зі статтею 43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується.

Стаття 21 КЗпП України закріплює рівність трудових прав громадян України.

Виходячи зі змісту ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

Відповідно ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбаченого п.4 ст.40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

П. 15 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №9від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП України.

Зі змісту п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992року «Про практику розгляду судами трудових спорів» вбачається, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової

відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Ч.1 ст.235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір

Ч. 2 ст.235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплаті працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Такого висновку суд дійшов з тих міркувань, що оспорюваний наказ винесений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки відсутні дані про погодження на звільнення профкому. Крім цього, датою винесення цього наказу вказано 28 квітня 2021 року, проте ОСОБА_1 звільнена 6 квітня 2021 року, отже останнім днем її роботи можна вважати 6, чи 5 квітня 2021 року. В той же час підставою для звільнення в наказі вказані акт про відсутність на роботі 7 квітня 2021 року та запит з відповіддю до ЦРЛ. Вказане приводить до висновку що в основу наказу про звільнення покладені дані про відсутність поважних причин відсутності ОСОБА_1 на роботі в період після звільнення 5 чи 6 квітня, а саме прогулом вказано 7 квітня.

Що стосується даних про прогул ОСОБА_1 6 квітня 2021 року вони спростовані інформацією з поліції та даними вказаними у скарзі Копйової та результатах її перевірки.

Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Зважаючи на розрахунковий листок, враховуючи те, що ОСОБА_1 відпрацювала в лютому березні 2021 року повні два місяці, розмір середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за вказані періоди, що передують події, з якою пов`язана виплата становить 6000 грн. (лютий 2021 року) + 6000 грн. (березень 2021 року) / 20+22(кількість робочих днів) = 285,71 грн.

Згідно наказу №107 ОСОБА_1 звільнено 06.04.2021 року, а тому заробітна плата за час вимушеного прогулу повинна бути стягнута за період часу з 06.04.2021 року до 21 вересня 2021 року включно, тобто 112 робочих днів.

Враховуючи визначену вище середньоденну заробітну плату позивачки в розмірі 285,71 гривень, середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період часу з 06.04.2021 року по 21.09.2021 року, тобто за 112 робочих днів буде складати: 285,71*112= 31999,52 гривень;

Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, у виді професійної правничої допомоги в порядку ст. 137, 141 ЦПК України у розмірі 2500 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки позов задоволено, а сторона позивача була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 11, 76, 81, 89, 141, 209, 229, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.116 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось», Приватного підприємства «Рось» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволити.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 107 від 28.04.2021 р. по філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось» «Про припинення трудового договору, яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 06.04.2021 р. за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді прибиральника службових приміщень ремонтно-господарської дільниці філії «Роменський молочний комбінат» Приватного підприємства «Рось» з 6 квітня 2021 року.

Стягнути з Приватного підприємства «Рось» () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , середній заробіток за період з 6 квітня по 21 вересня 2021 року в сумі 31999,52 грн., з відрахуванням обов`язкових платежів, податків та зборів, та судові витрати у сумі 2500 гривень у відшкодування витрат на оплату правничої допомоги.

Стягнути з Приватного підприємства «Рось» () на користь держави судовий збір в розмірі дев`ятсот вісім гривень (908 грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 30 вересня 2021 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга