Справа № 953/2061/21
УХВАЛА

"29" вересня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуба Г.А.

за участю секретаря - Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача адвокат Баранов Т.О. просить визнати недійсними: договір позики грошових коштів посвідчений ПН ХМНО Харківської області Малаховою Г.І. від 21.03.2019, реєстр. №671 на суму 9640 доларів США; іпотечний договір посвідчений ПН ХМНО Малаховою Г.І. від 21.03.2019, реєстр. № 673; договір відступлення права вимоги за договором позики, посвідченого ПН ХМНО Харківської області Клопотовою Л.Ю. від 27.02.2020 реєстр. №41; та договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого ПН ХМНО Харківської області Клопотовою Л.Ю. від 27.02.2020, реєстр. №42.

Ухвалою судді від 10.02.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.

23.03.2021 року представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Ципліцьким Д.О. спрямовано поштовими засобами зв`язку на адресу суду зустрічну позовну заяву, в якій останній просить звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №673 від 21.03.2019 року, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості в розмірі 831552,00 грн. шляхом реалізації її на прилюдних торгах через органи виконавчої служби (приватного виконавця) за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом діяльності відповідно до ст.. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» на час проведення прилюдних торгів щодо реалізації предмету іпотеки; та передати предмет іпотеки в управління ОСОБА_3 на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами.

Ухвалою суду від 05.04.2021 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним об`єднано в одне провадження з вимогами зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Учасники судового розгляду в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. На електронну адресу суду надійшла заява від представника позивача за зустрічним позовом адвоката Ципліцького Д.О., в якій він повідомляє суд, що ухвалами Господарського суду Харківської області відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , та просив прийняти відповідне процесуальне рішення.

У статті 124 Конституції України закріплено, щоправосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Під час вирішення питання щодо можливості розгляду справи в порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, передбаченими у статті 2 ЦПК України, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому повинен враховуватися принцип правової визначеності, що не допускає наявності провадження, а отже і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж

сторонами з того ж предмета, але судами у різних юрисдикціях.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.08.2021 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_4 , та ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.08.2021 р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким кодекси викладено в нових редакціях.

За пунктом 8 частини першої статті 20 ГПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII (далі - Кодекс № 2597-VIII).

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, боржник- юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Відповідно до статті 113 Кодекс № 2597-VIII провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до статті 7 Кодексу №2567-VIII спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

За таких умов, позовні вимоги, заявлені до майна боржника, стосовно якого порушена справа про банкрутство, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц, у постанові від 28 січня 2020 року у справі №50/311-б, у постанові від 18 лютого 2020 року у справі №918/335/17.

Згідно частини 3 статті 7 Кодексу №2567-VIII, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, закриття провадження у справі призведе до перешкоджання позивачу за первісним позовом та позивачу за зустрічним позовом у доступі до правосуддя та унеможливить захист їх прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням строків звернення з вимогами до боржників, встановлених статтею 45 Кодексу № 2597-VIII.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому, таким належним

судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), відтак в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковими для врахування судами щодо застосування відповідних норм права.

За вказаних обставин, виходячи зі змісту та підстав первісного та зустрічного позовів, характеру спірних правовідносин, ураховуючи наведені положення чинного законодавства, спори у цій справі між сторонами виникли з правовідносин, що стосуються укладених між позивачем та відповідачами правочинів стосовно майна боржника, та спори щодо визнання недійсними правочинів, укладених боржниками стосовно їх майна, що відповідають ознакам спорів, які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, згідно з наведеними вище приписами ГПК України, а тому справу необхідно передати до господарського суду Харківської області, на розгляді якого перебувають справи про неплатоспроможність ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 13, 255 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу № 953/2061/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - передати до Господарського суду Харківської області, на розгляді якого перебувають справа №922/2432/21 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , та справа № 922/2639/21 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 29 вересня 2021 року.

Суддя Г.А. ЗУБ