Провадження № 2-з/369/68/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Татунець В.В. про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви у якій просить суд зупинити стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 27.06.2021 за № 243095 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 26157,70 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що ОСОБА_1 має намір звернутись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою про визнання виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 243095 від 27.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайлович, щодо звернення стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 26157,70 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Заявник зазначає, що 14.09.2021 ОСОБА_1 , після надходження за місцем роботи постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим Михайлом Олександровичем відкрито виконавче провадження № 66615905 з примусового виконання виконавчого напису № 243095 від 27.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем.

Адвокат звертає увагу суду, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 66615905 від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. на адресу позивача не надходила, жодної інформації щодо підстав вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем не має, що це за Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» позивачу не відомо.

У зв`язку з відкриттям ВП № 66615905, відкритого приватним виконавцем Чучковим М.О. на підставі виконавчого напису № 243095 від 27.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М, який, після ознайомлення представником позивача адвокатом Татунець В.В., буде оскаржуватись до Києво-Святошинського районного суду Київської області, може створити негативні наслідки для позивача, які можуть настати в результаті невжиття відповідних заходів з відповідним врахуванням права чи законного інтересу ОСОБА_1 .

Представник зазначає, що є всі обґрунтовані підстави вважати, що з рахунків ОСОБА_1 може бути здійснене стягнення вищезазначеної суми, а також інших сум, пов`язаних з виконавчим провадженням № 66615905, а в подальшому виконавчий напис № 243095 від 27.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, який буде оскаржуватися та на підставі якого відкрите виконавче провадження, може бути скасовано, то як наслідок виникне безпідставне стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 в розмірі 28972,47 грн., які складаються із боргу по виконавчому документу в сумі 26157,70 грн., винагороди приватного виконавця в сумі 2615,77 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 199,00 грн., то забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису буде вважатись виваженим та таким, що прийнятий з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника та забезпечить збалансованість інтересів сторін, у зв`язку з чим просить суд заяву про забезпечення позову задовольнити.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Так, за змістом п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Як зазначалось, п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Вбачається, що виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Фактично законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Вирішуючи подану заяву суд бере до уваги характер спірних правовідносин та виходить з майбутніх позовних вимог у справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що майбутнім предметом позову є оскарження виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, як такого, що вчинений з порушенням норм матеріального права.

Оскільки такий спосіб забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса прямо передбачений чинним законодавством, є співмірним із майбутніми позовними вимогами ОСОБА_1 , а також враховуючи, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку, заява про вжиття заходів забезпечення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення прав позивача, за захистом яких він має звернутись до суду, необхідно буде докласти значних зусиль.

Щодо зустрічного забезпечення суд зазначає таке.

Згідно із ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 61-11274св18.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Крім того, у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України відповідач не позбавлений права звернутись з клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення надавши докази, які на його думку підтверджують наявність обставин для такого забезпечення.

Порядок скасування заходів забезпечення позову визначено ст. 158 ЦПК України.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 154, 353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Татунець В.В. про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

В порядку забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 27.06.2021 за № 243095 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 26157,70 грн., який знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Інформація про боржника: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», , адреса: вул. Стельмаха, 9-а, оф. 203, м. Ірпінь, Київська обл.

Копію ухвали про забезпечення позову направити учасникам справи, а також державному (приватному) виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня винесення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М. Ковальчук