Справа № 159/3072/21
Провадження № 2/159/852/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Шергіної Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Шокот С.Т,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач) про втрату права користування житловим приміщенням, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власницею квартири АДРЕСА_1 , в якій, також, зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 . Однак, понад десять років відповідач за адресою своєї реєстрації не проживає, будь-яких його речей в помешканні немає, останній не бере участі в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг. Факт реєстрації ОСОБА_2 у належному їй житлі призводить до сплати комунальних платежів у збільшеному розмірі, а також впливає на отримання субсидії та інших соціальних пільг. Зазначені обставини порушують її право власності, а тому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад заперечень відповідача.

Письмового відзиву на позовну заяву відповідач суду не надав.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 27.05.2021.

31.08.2021 на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

31.08.2021 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче засідання сторони не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позивач та її представник позов підтримують, відповідач позов визнає.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

Враховуючи визнання відповідачем позову суд відповідно до положень частини третьої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні ухвалив рішення.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , являється власницею квартири АДРЕСА_1 , що стверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.03.2016.

Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у будинкуАДРЕСА_1 та довідки (виписки домової книги про склад сім`ї та прописку), у даному житловому приміщенні зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 ..

Згідно із актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 14.05.2021, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , не проживає за місцем реєстрації понад 10 років.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Частинами першої та другої статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із статтею 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Вищевказана норма чинного законодавства кореспондується з положенням статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 будучи членом сім`ї позивачки (сином) без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації понад десять років.

Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні житловим будинком та проживанні в ньому, про поважність причин відсутності з дня її реєстрації, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання ним таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було.

Крім того, суд вважає доведеним, що реєстрація ОСОБА_2 в належному позивачу житловому приміщенні, впливає на вартість комунальних послуг, отримання субсидій та інших соціальних допомог, у зв`язку з чим остання змушена нести додаткові витрати, що істотно впливає та обмежує реалізацію її права власності на житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Отже, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Керуючись статтями 206, 229, 247, 263- 265, 267 ЦПК України, статтями 319, 405 ЦК України, статтями 71, 72 ЖК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 06 жовтня 2021 року.

Суддя Ковельського

міськрайонного суду Юлія ШЕРГІНА