Справа № 466/8246/20 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/1938/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.,

за участі секретаря: Савчук Г.В.,

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 травня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ПАТ «Львівобленерго» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії.

Позовні вимоги мотивували, тим що 25 лютого 2019 року за результатами перевірки представниками ПрАТ «Львівобленерго» електроустановки за адресою: АДРЕСА_1 складено Акт про порушення ПРРЕЕ № 09711 яким зафіксовано порушення п.5.5.5, п.3.1 Методики: пошкодження засобу обліку, а саме зміщений лічильний механізм.

Акт складено у присутності відповідача ОСОБА_1 та підписано ним без зауважень.

На засіданні комісії ВРПС ЛМЕМ по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ 23 квітня 2019 року Акт про порушення ПРРЕЕ № 09711 був розглянутий та визначені обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ.

Вартість необлікованої електроенергії склала 2 668 грн. 08коп., яку просили стягнути з відповідачів.

Окрім цього просили стягнути суму сплаченого судового збору та понесені судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) - на користь ПрАТ Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, ) - 2 668 грн. 08 коп. вартості необлікованої електричної енергії на поточний рахунок № НОМЕР_1 в ТВБВ №10013/03 філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО: 325796, код за ;

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ПрАТ «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, ) 1051 грн. 00 коп. судового збору на поточний рахунок № НОМЕР_1 в ТВБВ №10013/03 філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО: 325796, код за .

Рішення суду оскаржило Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго».

В апеляційній скарзі посилається на те, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення вартості проведеної експертизи засобу обліку електроенергії.

Стверджує, що проведення експертизи є обов`язковою умовою для підтвердження факту втручання споживача в роботу приладу обліку, а також для визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПРРЕЕ.

Звертає увагу на те, що рішенням суду визнано порушення відповідачами ПРРЕЕ, а також підтверджено достовірність висновку № 904 експертного трасо логічного дослідження засобу обліку електроенергії від 27 березня 2019 року, яким встановлено втручання в роботу засобу обліку зі сторони відповідачів.

Вважає, що існують належні підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення вартості проведеної експертизи відповідного засобу обліку електроенергії з відповідачів.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апелянт оскаржує рішення лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення вартості проведеної експертизи засобу обліку електроенергії.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відтак апеляційним судом не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення вартості проведеної позивачем експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що витрати, пов`язані із здобуванням доказів стороною в підтвердження позовних вимог до подачі позову, не є судовими витратами.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків

Положеннями ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК)

Стаття 80 ЦПК встановлює, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, направленням від 25 лютого 2019 року лічильник споживача ОСОБА_1 № 0626981 скеровано для проведення експертизи (а.с.9).

Висновок експерта відповідає вимогам ст.102 ЦПК України, а тому прийнятий судом як належний та достовірний доказ, що містить інформацію про предмет доказування.

Відповідно до Акту № 2 здачі-приймання висновку експертного дослідження № 904 за листом ПрАТ «Львівобленерго» № 145-1167 від 01 березня 2019 року вартість експертизи становить 1570 грн. (арк. спр. 17)

Оплата вартості зазначеного експертного дослідження підтверджується копією платіжного доручення № 8823 від 15 квітня 2019 року на суму 1570 грн., сплачену на рахунок ЛНДІ судових експертиз. (арк. спр. 18)

Згідно з ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства- суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Висновок суду першої інстанції про те, що до судових витрат, які підлягають відшкодуванню, відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема і із проведенням експертизи, яка призначається ухвалою суду не відповідає положенням п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, оскільки законодавством не встановлено вимогу про призначення експертизи у справі лише за ухвалою суду для наявності підстав відшкодування вартості проведення такої.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення вартості проведеної експертизи та розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цієї вимоги, в решті рішення суду залишити без змін.

Пунктом другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 382 ЦПК України, передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що при поданні позову ПрАТ «Львівобленерго» сплачено 2102 грн. судового збору та 3153 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що позовні вимоги апеляційним судом задоволено повністю, всього з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ПрАТ «Львівобленерго» належить стягнути 5255 грн. судових витрат.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення вартості проведеної експертизи та розподілу судових витрат скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» вартость проведеної експертизи засобу обліку у розмірі 785 гривень з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» суму сплаченого судового збору у розмірі 2627 гривень 50 копійок судових витрат з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Приколота Т.І.

Шандра М.М.ч