Справа № 226/1653/21
Справа 226/1653/21
Провадження № 2/226/563/2021
і м е н е м У к р а ї н и
21 вересня 2021 року м.Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi Коваленко Т.О.,
за участі секретаря Ковальової І.О.
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідачі ОСОБА_2 (не з`явився),
ОСОБА_3 (не з`явився),
розглянувши заочно у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 05.11.2013, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори. Відповідач ОСОБА_2 є її сином, а відповідач ОСОБА_3 - його пасинок. Відповідач ОСОБА_2 з 05.12.2018 року, а відповідач ОСОБА_3 з 26.02.2019 року зареєстровані в будинку позивача, але фактично з часу реєстрації житлом не користувались. Відповідачі виїхали до Російської Федерації. Нині позивач має намір продати належний їй будинок, перешкодою в цьому є реєстрація в ньому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У зв`язку з цим просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом.
В судовому засіданні позивач підтримала вимоги, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві обставинами, та просила задовольнити їх.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства за місцем офіційної реєстрації.
Вислухавши пояснення позивача і третьої особи, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, підставою виникнення вказаного права власності є свідоцтво про право на спадщину від 05 листопада 2013 року, посвідчений державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Левізор Н.М. (а.с.15).
Згідно довідки Координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград №239/08 від 01.06.2021, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані, крім власника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично не мешкають за місцем своєї реєстрації. Згідно з актами №240/08 від 01.06.2021, та № 241/08 від 01.06.2021 складеними координаційним комітетом органів самоорганізації населення м.Мирнограда, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але ОСОБА_3 з 26.02.2019 року, а ОСОБА_2 з 05.12.2018 року і по теперішній час не проживають за вказаною адресою (а.с. 12-13). Цей факт в судовому засіданні підтвердили також свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які багато років спілкувались і з позивачем, і з відповідачами. Зазначили, що відповідачі виїхали наприкінці 2018 року та на початку 2019 року відповідно до Російської Федерації, проживають там, працюють, намірів повертатись не виявляли. У належному позивачу будинку відповідачі були лише зареєстрованими, але фактично не проживали.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України у поєднанні з положеннями ст.150 ЖК України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності в формі пред`явлення вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.
За положеннями ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно Закону N475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 26.02.2019 року, а відповідач ОСОБА_2 з 05.12.2018 року будинком АДРЕСА_1 за своїм цільовим призначенням не користуються, їх відсутність в житлі носить безперервний характер. Поважних причин, за яких відповідачі не проживають там, чи домовленостей між ними та власником житла ОСОБА_1 щодо порядку його використання судом не встановлено.
Оскільки аналіз встановлених та досліджених судом доказів дає підстави вважати, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в будинку не проживають без поважних причин більше одного року, участі в утриманні житла не приймають, це є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рiшення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача.
Заяву про перегляд заочного рiшення може бути подано протягом тридцяти днiв з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.О.Коваленко