САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1658/21
Провадження №2/726/424/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06.10.2021 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, разом із заявою ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору, який підлягає сплаті, -

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому у позовній заяві, позивачкою вказано ціну позову 1190674 грн. та зазначено, що судовий збір становить 11 350 грн. Разом із тим до позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 908 гривень.

Також позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зменшення розміру судового збору, який підлягає сплаті.

Зазначає, що оскільки судовий збір складає фактично її місячну зарплату, а інших доходів у неї немає, та на її утриманні знаходиться хвора мати, просить суд зменшити розмір судового збору до 4 540 грн., що складає 40 відсотків від визначеної суми судового збору.

Перевіривши матеріали позовної заяви та заяви про зменшення розміру судового збору, приходжу до наступного.

Частинами 3 та 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, позивач у заяві просить зменшити розмір судового збору, вказуючи на скрутне матеріальне становище.

Підстави відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати встановленні ст. 136 ЦПК України. Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини 1статті 1 Закону «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з приписами частин 1, 2статті 9 Закону «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1)розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або

2)позивачами є:

а)військовослужбовці;

б)батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в)одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г)члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ)особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3)предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Таким чином, відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе виключно за наявності відповідних підстав і є правом, а не обов`язком суду. Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах(п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Суд наголошує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан заявника для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника.

Згідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10(зі змінами та доповненнями від 25.09.2015 року)встановлено, що при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Як вбачається з матеріалів заяви про звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 на підтвердження свого матеріального становища надала довідку про доходи вих. №166 від 10 вересня 2021 року, згідно якої дохід останньої за період з 01.09.2019 по 31.08.2021 складає 310 092, 08 грн., а також Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, а також документи на підтвердження хвороби матері.

Оцінюючи вказані у заяві обставини, суд не знаходить підстав для зменшення суми судового збору, враховуючи надані докази про річний дохід позивачки та відсутність доказів з приводу того, що хвора мати знаходиться на утриманні позивачки.

На підставі вищевикладеного, визначені ОСОБА_1 підстави для зменшення розміру судового збору при зверненні до суду з позовом слід визнати необґрунтованими, оскільки переконливих доказів майнового стану, який би давав достатні підстави для такого до суду не подано.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що розмір судового збору, який вона має сплатити, перевищує 5 % розміру річного доходу заявника за попередній календарний рік.

З огляду на вищезазначене та враховуючи те, що позивачем не надано жодних доказів про перебування її в скрутному матеріальному становищі і неможливість сплати нею судового збору на момент подачі позову до суду, вважаю, що несплата судового збору веде до втрат відповідного бюджету. Матеріальні складності позивачки, які зазначені у заяві не дають суду обов`язкових підстав для зменшення розміру судового збору, в зв`язку з чим вважаю за необхідне в задоволенні клопотання відмовити.

Однак суд зазначає, що надані позивачем довідки не можуть свідчити про те, що позивач не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб - зокрема для сплати судового збору (вклади, нерухоме та рухоме майно, компенсації, тощо).

Вказане унеможливлює вирішення судом питання щодо дійсної наявності у позивача скрутного матеріального становища для цілей зменшення розміру судового збору.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ціна позову в позовній заяві зазначена в розмірі 1 190674,00 грн., а позивачем не сплачений судовий збір у розмірі 11 350 грн. 00 коп., тому останній слід сплатити та додати документ на підтвердження сплати судового збору у визначеному розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про необхідність усунення вищевказаних недоліків та надання позивачу строку для їх усунення, який не може перевищувати п`ять днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 136, 175, 177 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - залишити без руху.

Запропонувати позивачу в п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки, а саме: сплатити судовий збір та надати відповідний підтверджуючий документ про його сплату.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог даної ухвали у вказаний строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. А. Асташев