Справа № 462/849/19 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/821/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 21 лютого 2020 року у складі судді Палюх Н.М. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Залізничного районного у м. Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, з участю третьої особи Комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради, про визнання батьківства,-

встановив:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Залізничного районного у м. Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, просив визнати його батьком дитини ОСОБА_5 та зобов`язати Залізничний районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 , зазначивши його батьком дитини.

05.08.2019 в підготовчому судовому засіданні позивачем та його представником заявлено клопотання про призначення по справі судової генетичної експертизи для з`ясування питання щодо встановлення батьківства позивача.

Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року по даній справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам НДЕКЦ при ГУМВС в Львівській області.

07.10.2019 до Залізничного районного суду м. Львова надійшли матеріали справи та повідомлення про неможливість проведення експертизи, оскільки ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_5 у вказаний експертом час до Львівського НДЕКЦ МВС України не зявилися, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи.

21.02.2020 в судовому засіданні представником позивача повторно заявлено клопотання про призначення по справі судової генетичної експертизи для з`ясування питання щодо встановлення батьківства позивача.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 лютого 2020 року призначено по справі судову генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, попереджено їх про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

На вирішення експертів поставлено питання:

- Чи являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

Роз`яснено сторонам про необхідність їх явки з малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за викликом до експертної установи для відібрання необхідних зразків біологічного матеріалу.

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_4 .

Роз`яснено сторонам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 , з ухвалою не погоджується, вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою.

В апеляційній скарзі покликається на те, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Звертає увагу, що у поданому клопотанні представник позивача не вказувала на підтвердження яких фактичних даних, які відносяться до предмету та обсягу доказування у даній категорії справ, є необхідним призначення судової експертизи.

Покликаючись на практику Європейського суду з прав людини зазначає, що суд може утриматися від призначення експертизи у справах, де інші умови, необхідні для надання контакту не були виконані, зокрема, зазначає, що органи державної влади не можуть втручатися у приватне та сімейне життя, за виключеним, коли втручання здійснюється згідно із законом та є необхідним у демократичному суспільстві.

Що стосується легітимної мети, а саме захисту прав і свобод дитини, позивач не вказує, які ж інтереси дитини ним захищаються шляхом подання відповідного позову та які будуть захищені після встановлення батьківства.

Вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для призначення судової генетичної експертизи.

Зазначає, що з часу відкриття провадження у даній справі вже спливли строки розгляду справи.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 21 лютого 2020 року, постановити нову, якою у задоволенні клопотання відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 361 ЦПК України).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 апеляційну скаргу заперечила, просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_6 на заперечення доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Слідуючи принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи встановлено, що у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Залізничного районного у м. Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, з участю третьої особи Комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради, про визнання батьківства.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про призначення судової генетичної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме для визначення кровного споріднення між позивачем та дитиною ОСОБА_5 , потрібні спеціальні знання у галузі генетики, а в матеріалах справи відсутній висновок експерта з приводу біологічного походження.

При цьому, суд не даючи оцінку правовим відносинам між сторонами у справі, зазначив, що не вправі позбавляти дозволених законом та обраних сторонами засобів доказування, оскільки за такої ситуації це порушить їх права у цивільному процесі, свідчитиме про порушення принципу диспозитивності та об`єктивного судового розгляду.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом, як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Підстави обов`язкового призначення судом експертизи визначені статтею 105 ЦПК України.

При цьому, за ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Таким чином, враховуючи норму статті про призначення експертизи, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30 травня 1997 року (з відповідними змінами та доповненнями), роз`яснено судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду (зокрема щодо вини, неосудності чи недієздатності особи тощо).

Враховуючи те, що сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів та заперечень, а перевірка вказаних обставин має значення для правильного вирішення спору, суду першої інстанції необхідно було перевірити, чи дійсно висновок експерта, як доказ, стосується предмету доказування по справі та чи дійсно з`ясування певних обставин позову потребує спеціальних знань.

В свою чергу, зважаючи на те, що у межах даного апеляційного провадження колегія суддів вирішує виключно процесуальне питання, а саме перевіряє законність ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи, тому будь які доводи апеляційної скарги щодо безпідставності, на думку апелянта, позову ОСОБА_4 чи наслідків, які такий несе, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі правового значення не мають та їм буде надана оцінка при розгляді справи по суті.

В свою чергу, у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Оскільки у предмет дослідження та з`ясуванням даної категорії справ входять обставини щодо кровної спорідненості між особою, яка вважає себе батьком та дитиною, одним із видів доказів батьківства є висновок судової генетичної (ДНК) експертизи, для проведення якої необхідні спеціальні знання, таким чином необхідність призначення такої експертизи є очевидною.

Наведені вище норми закону та роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, на переконання колегії суддів, дають підстави для висновку про те, що місцевий суд, з врахуванням предмету спору та позовних вимог, дійшов правильного висновку про необхідність призначення у даній справі судової експертизи.

При вирішенні спірного питання колегія суддів також враховує, що розумність строків розгляду справи згідно зі ст. 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

З врахуванням наведеного та поведінки сторони відповідача, яка зокрема, полягає у неявці ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_5 у вказаний експертом час до Львівського НДЕКЦ МВС України, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію та оскарження ухвали про призначення експертизи, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо строків розгляду даної справи в суді першої інстанції, оскільки такі є необґрунтовані та безпідставні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 21 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст постанови складений 21 липня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк