Справа № 639/538/21
Провадження № 6/639/106/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Безбородько І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові подання Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи у цивільній справі №639/538/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович із заявою про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи у цивільній справі №639/538/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Своє подання приватний виконавець обґрунтовує наступним.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебуває виконавче провадження №65937966 з примусового виконання виконавчого листа №639/538/21 від 02.06.2021 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) боргу за договором позики від 30.01.2017 року у розмірі 563 304 (п`ятсот шістдесят три тисячі триста чотири) грн. 00 коп., та судовий збір в сумі 5633 (п`ять тисяч шістсот тридцять три) гри. 00 коп.

Під час виконання вказаного рішення встановлено, що вжиті виконавцем заходи щодо звернення стягнення на рухоме майно боржника не призвели до очікуваного результату у вигляді повного та фактичного виконання обов`язків ОСОБА_2 , у зв`язку з чим виникла необхідність звернутись до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, з метою пошуку та звернення стягнення на рухоме майно боржника, яке не підлягає державній реєстрації, опису та арешту такого майна.

Звертаючись до суду із поданням, виконавцю слід довести наступне: 1) боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди; 2) боржник ухиляється від проведення виконавчих дій; 3) майно належить боржнику або він має право користування ним; 4) боржник не надавав доступу до майна у відведений для цього час вчинення виконавчих дій.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович, в судове засідання не з`явився, в своєму поданні просив суд розглянути справу у його відсутність.

Враховуючи те, що у відповідності до ст. 439 ЦПК України подання підлягає негайному розгляду, суд вважає за можливе розглянути вказане подання за відсутності приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом було встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа №639/538/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) борг за договором позики від 30.01.2017 року у розмірі 563 304 (п`ятсот шістдесят три тисячі триста чотири) грн. 00 коп., та судовий збір в сумі 5633 (п`ять тисяч шістсот тридцять три) грн. 00 коп. (а.с. 49-51)

З матеріалів справи також вбачається, що 23 червня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 червня 2021 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 квітня 2021 року по цивільній справі № 639/538/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. (а.с. 79)

На теперішній час на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебуває виконавче провадження №65937966 з примусового виконання виконавчого листа №639/538/21 від 02.06.2021 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) боргу за договором позики від 30.01.2017 року у розмірі 563 304 (п`ятсот шістдесят три тисячі триста чотири) грн. 00 коп., та судовий збір в сумі 5633 (п`ять тисяч шістсот тридцять три) гри. 00 коп.

На підставі зави стягувача, Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. від 30.06.2021 року відкрито виконавче провадження №65937966. (а.с. 85, 86)

Вказана постанова була направлена на адресу сторін виконавчого провадження 01.07.2021 року, а саме на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі - АДРЕСА_3 , рекомендованим поштовим відправленням за вих. №9611. (а.с. 87, 88-89, 90)

Перевіркою майнового стану боржника встановлено, що згідно відповіді Державної фіскальної служби про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкритті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи від 30.06.2021 року, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває. (а.с. 91)

30.06.2021 року виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, яка за допомогою засобів електронної взаємодії автоматизованої системи виконавчого провадження з інформаційними системами банків, направлена для виконання до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ «КІБ», АТ «ТАСКОМБАНК», АТ «ОКСІ БАНК», ПАТ «БАНК ВОСТОК», АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», АТ «КРЕДОБАНК», АТ АКБ «КОНКОРД», АТ АКБ «ЛЬВІВ». (а.с. 93-94, 95-96)

Згідно повідомлення АТ «ТАСКОМБАНК» в автоматизованій системі виконавчого провадження арешт накладений. На рахунках недостатньо коштів для виконання постанови.

Решта банківських установ повернули постанову виконавця без виконання у зв`язку з відсутністю рахунків боржника. (а.с. 97)

Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ від 30.06.2021 року щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів дані щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів відсутні. (а.с. 92)

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.07.2021 року ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить будинок АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_4 . (а.с. 98-101)

Так, приватний виконавець зазначає, що з метою виконання імперативно визначених вимог закону в частині перевірки майнового стану, в тому числі, за місцем проживання, місцезнаходженням майна боржника та у зв`язку з ухиленням останнього від виконання обов`язків, передбачених законом, виникла необхідність в примусовому проникненні до житла боржника - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 та житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, державний виконавець, у порядку, визначеному законом, звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки єдиним можливим засобом виконання рішень судів є примусове проникнення до приміщення боржника для опису майна з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч. 1, п.п. 4, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України, роз`яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Так, суд приходить до висновку, що проникнення у житло чи інше володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів. Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону, приватним виконавцем не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що боржник дійсно ухиляється від виконання свого обов`язку.

Так, виконавче провадження було відкрито 30.06.2021 року, будь-яких доказів про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником матеріали подання не містять, як не містять у собі доказів, на підтвердження того, що в подальшому боржник викликався до приватного виконавця, що ним було здійснено інші виходи за місцем проживання боржника.

Також приватним виконавцем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зареєстрованого місця проживання боржника по справі за адресою: АДРЕСА_5 , чи за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, матеріали справи не містять у собі доказів на підтвердження того, що приватний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту перешкоджання виконавцю у вчиненні виконавчих дій боржником.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, яка на теперішній час перебуває на розгляді (головуючий суддя Єрмоленко В.Б.) та до теперішнього часу не розглянута.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, суд приходить до висновку, що подання Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи у цивільній справі №639/538/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 439 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи у цивільній справі №639/538/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 13.07.2021 року.

Суддя В.В. Труханович