Справа № 344/4744/20
Провадження № 2/344/856/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі с/з: Лукинів І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький Володимир Васильович, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (надалі «Відповідач»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький Володимир Васильович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису від 21.01.2020 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. (реєстр нотаріальної дії №1445) щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» суми простроченої кредиторської заборгованості в розмірі 991040,71 грн., період стягнення з 16.11.2018 року по 21.01.2020 року таким, що не підлягає виконанню

Позовні вимоги мотивовано тим, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус, в порушення вимог Закону України «Про нотаріат», не переконався належним чином у безспірності розміру суми заборгованості, не виконав вимоги чинного законодавства щодо вчинення виконавчих написів.

Позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», - явку уповноваженого представника до суду не забезпечи, про причини неявки Суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Відзиву на позов від Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до суду не надходило.

Третьою особою Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. на адресу суду направлено документи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису, а також заяву про розгляд справи без його участі.

Треті особи Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький Володимир Васильович та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Предметом позову у даній цивільній справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - «ЦК України») кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

21 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за Кредитним договором №0 від 19.02.2007 року, укладеним з АТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна» (Стягувач) заборгованості за Кредитним договором №0 від 19.02.2007 року.

Строк платежу за Кредитним договором №0 від 19.02.2007 року настав. Боржником допущено прострочення платежів.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.11.2018 року по 21.01.2020 року.

Сума заборгованості становить 919040,71 грн., що складається з:

Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 919040,71 грн.

Прострочена заборгованість за комісією становить 0,00.

Прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1792298,86 грн.

Строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00.

Строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00.

Строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00.

Посилаючись на незаконність вищевказаного виконавчого напису від 21 січня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - «Порядок вчинення нотаріальних дій», «Порядок»).

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - «Перелік»).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів.

Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Згідно із приписами підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Як встановлено Судом зі змісту оскаржуваного виконавчого напису, сума заборгованості громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як боржника за Кредитним договором №0 від 19.02.2007 року, складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у 919 040,71 грн. та стосується періоду з 16.11.2018 року по 21.01.2020 року.

На вимогу Суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем надано копії всіх документів, на підставі яких ним було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, зі змісту яких Судом встановлено наступне.

Так, як підставу виникнення кредитних зобов`язань нотаріусом у оскаржуваному виконавчому написі зазначено Кредитний договір №0 від 19.02.2007 року, укладений ОСОБА_1 з АТ «Дельта Банк».

Разом з тим, в матеріалах документів, які подавалися нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису, міститься Кредитний договір №0 від 19.02.2007 року, укладений ОСОБА_1 з АТ «Укрсиббанк».

При цьому, посилаючись у тексті оскаржуваного виконавчого напису на перехід права вимоги від АТ «Укрсиббанк» до АТ «Дельта Банк» за вищевказаним кредитним договором, як і в подальшому - до ТОВ «Росвен Інвест Україна», - нотаріус в даному факті належним чином не переконався, оскільки у матеріалах наданих йому разом із заявою документів відповідні договори, які б підтверджували факт переходу права вимоги, відсутні.

Такі документи відсутні і в матеріалах даної цивільної справи.

Крім того, в матеріалах документів, які подавалися приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому І.В. для вчинення виконавчого напису, не міститься належного документу, що підтверджує безспірність заборгованості боржника та встановлює прострочення виконання зобов`язання.

Натомість, заявником було надано нотаріусу тільки Витяг з реєстру боржників до про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №991/К від 16.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та АТ «Дельта Банк» по боржнику ОСОБА_1 (а.с.61) та Виписку з особового рахунку за Кредитним договором №0 від 19.02.2007 року (а.с.62), в яких міститься виключно посилання на суму заборгованості по кредиту в розмірі 919040,71 грн.

Однак, вказані документи не є випискою по рахунку боржника, не містять інформації про погашення ним заборгованості за кредитним договором, не дають можливості встановити прострочення виконання зобов`язання.

При цьому, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Крім того, в оскаржуваному виконавчому написі нотаріус констатує факт того, що стягнення заборгованості проводиться за період з 16.11.2018 року по 21.01.2020 року.

Разом з тим, у наданому нотаріусу Витягу з реєстру боржників до про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №991/К від 16.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та АТ «Дельта Банк» по боржнику ОСОБА_1 (а.с.61) Відповідачем самостійно зазначено те, що дата закінчення кредитного договору - 18.02.2014 року.

Однак, вказані документи не є первинними, з їх змісту неможливо встановити час виникнення у відповідача права вимоги, як і в цих документах відсутні дані щодо останньої дати погашення за наданим кредитом, рух коштів тощо.

В той же час, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

На час вчинення спірного виконавчого напису, нотаріусом не з`ясовано чи не пропущено ТОВ «Росвен Інвест Україна» строк позовної давності, а так само, трирічний строк з дня виникнення у нього права вимоги, що вимагає п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не встановлено, коли було здійснено останню оплату по кредиту, оскільки з даної нотаріусу виписки не прослідковується проведені оплати за договором.

Судом встановлено, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості, оскільки заборгованість нарахована з 16.11.2018 по 21.01.2020 року, після спливу строку дії кредитного договору.

При цьому, на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем було надано Суду копії всіх документів, на підставі яких ним було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, однак у вказаному пакеті документів відсутня перша сторінка Кредитного договору №0 від 19.02.2007 року, що унеможливлює перевірку Судом обгрунованості суми заборгованості за кредитом ОСОБА_1 .

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_1 покликається також на те, що заборгованість, з приводу стягнення якої вчинено виконавчий напис, не є безспірною, оскільки ним така сума оскаржується.

Так, на підтвердження цього, Позивачем до позовної заяви додано копії судових рішень, зі змісту яких вбачається, що АТ «Укрсиббанк» ще в серпні 2010 року зверталося до суду із позовом про стягнення, зокрема, з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №0 від 19.02.2007 року. Вказаний судовий спір протягом певного періоду часу був предметом розгляду судових інстанцій (а.с.15-23).

Вказана обставина сама по собі не свідчить про безспірність заборгованості (враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, в частині поняття «безспірність заборгованості»), однак враховується Судом при вирішенні питання строку давності заявленої до вчинення виконавчого напису суми заборгованості.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису від 21.01.2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» суми простроченої кредиторської заборгованості в розмірі 991040,71 грн., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було допущено ряд порушень чинного законодавства, у зв`язку з чим Суд знаходить підстави для визнання даного виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання.

Судові витрати слід розподілити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 623, 1054 ЦК України, ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 77-81, 141, 178, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький Володимир Васильович, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 21.01.2020 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. (реєстр нотаріальної дії №1445) щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» суми простроченої кредиторської заборгованості в розмірі 991040,71 грн., період стягнення з 16.11.2018 року по 21.01.2020 року .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено і підписано 04.10.2021 року.

Суддя Домбровська Г.В.