ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1605/21
Провадження №2/477/867/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

10 вересня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судових засідань Заїченко О.Є.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, Миколаївської міської ради у якому просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,07 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_2 . Після її смерті залишилась спадщина, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої дружини ОСОБА_2 .

Оскільки на день відкриття спадщини позивач проживав зі спадкодавцем за однією адресою, вважає, що спадщину прийняв.

Звернувшись до приватного нотаріуса Сапеги О.П. за свідоцтвом про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що у якості документа, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок було надано договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Універсальною товарною біржею «Марія» 22.03.2001 року, який не був посвідчений нотаріально, що тягне його недійсність. Стосовно земельної ділянки, то у якості документа, що посвідчує право власності на неї, було надано державний акт, виданий 12.03.1994 року Жовтневою районною радою народних депутатів, на ім`я « ОСОБА_3 ». Однак, на час оформлення права власності на вищезазначену земельну ділянку прізвище спадкодавця відповідно до свідоцтва про шлюб було « ОСОБА_4 » .

В зв`язку з зазначеним, позивачу було рекомендовано звернутись до суду за захистом спадкових прав.

Ухвалою від 20 серпня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.38).

Відповідач Галицинівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області до судового засідання свого представника не направила, надіслала до суду клопотання, відповідно до якого просить розглядати справу за відсутності представника, заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.39).

Відповідач Миколаївська міська рада надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та прийняття рішення за наявними у справі матеріалами (а.с.72).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення у підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено Миколаївський район Миколаївській області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.06.2012 року, виданого Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) (а.с.7).

Відповідно до вимог частини першої статті 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 , виданого Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ). Шлюб зареєстровано 05 серпня 1989 року (а.с.11).

Відповідно до Повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб та про відсутність актового запису про розірвання шлюбу, зазначений шлюб на момент смерті ОСОБА_2 не розірвано (а.с.51 зворотній бік 53).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_2 .

Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до копії спадкової справи №26/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , з заявою до приватного нотаріуса Сапега О.П. про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся чоловік померлої ОСОБА_1 та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на банківські вклади спадкодавця та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну ділянку) площею 0,0812 га, розташовану в АДРЕСА_1 . У отриманні свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,07 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрований Універсальною товарною біржею «Марія», не є нотаріально посвідченим, а державний акт на земельну ділянку не підтверджує її належність спадкодавцю, оскільки виданий на ім`я « ОСОБА_3 » (а.с.40-71).

Відповідно до матеріалів спадкової справи позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем своєї померлої дружини ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після її смерті. Інших спадкоємців судом не встановлено.

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, для оформлення права на спадщину та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна спадкоємець повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує, що на момент смерті спадкодавцю належала ця нерухомість.

З матеріалів справи слідує, що оригінал договору купівліпродажу спірного будинку було втрачено. На підтвердження зазначеного позивач надав газету «Вісник Жовтневщини» №22 від 29.05.2021 року з розміщеним у ній оголошенням про втрату договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Універсальній товарній біржі «Марія» №546 від 22.03.2001 року (а.с.25).

З наданої позивачем копії вищевказаного договору купівлі-продажу судом встановлено, що 22 березня 2001 року на Універсальній товарній біржі «Марія» між ОСОБА_6 , діючим від імені ОСОБА_7 , з одного боку, та ОСОБА_2 , з іншого боку, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №546, за яким ОСОБА_2 купила житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений договір зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 17.04.2001 року за №9 (а.с.13).

Відповідно до довідки Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , з 31.07.2001 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Згідно положень статті 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Натомість, відповідно до ст.227 ЦК України договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що покупець ОСОБА_2 повністю виконала умови договору купівлі-продажу будинку, з 31.07.2001 року була зареєстрована у спірному будинку, договір відповідно до вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалась недійсною (протилежного судом не встановлено).

В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що за життя покупець ОСОБА_2 на підставі ст.ст. 128 , 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набула право власності на спірний будинок та правомірно ним володіла.

Враховуючи, що біржова угода не була посвідчена нотаріально та на сьогодні вирішити вказане питання іншим шляхом неможливо, внаслідок чого позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на спірний житловий будинок, суд вважає, що є підстави для визнання вказаного договору дійсним.

Також, враховуючи ту обставину, що на сьогодні оригінал зазначеного договору купівлі-продажу втрачено, в зв`язку з чим позивач позбавлений можливості надати нотаріусу документи, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок АДРЕСА_1 , суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про визнаня за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті його дружини ОСОБА_2 на вищевказаний житловий будинок.

Стосовно вимоги позивача про встановлення факту належності спадкодавцю ОСОБА_2 державного акту на право приватної власності на землю серії МК №01232, виданого 12.03.1994 року на ім`я ОСОБА_3 , та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану у АДРЕСА_2 , суд встановив наступне.

З наданої позивачем копії Державного акту серії МК №01232, виданого 12 березня 1994 року Жовтневою районною радою народних депутатів, та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №219, вбачається, що останній видано на ім`я « ОСОБА_3 », яка мешкає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.12).

З матеріалів справи слідує, що оригінал зазначеного державного акту було втрачено. На підтвердження зазначеного позивач надав копію аркушів газети «Вісник Жовтневщини» №35 від 28.08.2021 року з розміщеним у ній оголошенням про втрату державного акту на право приватної власності на землю серії МК №01232, виданий на ім`я ОСОБА_3 (а.с.74).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, зареєстрований 05 серпня 1989 року Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, дошлюбне прізвище ОСОБА_2 зазначено як « ОСОБА_5 » (а.с.11). Таким чином, на момент видачі Державного акту на право приватної власності на спірну земельну ділянку прізвище спадкодавця було « ОСОБА_4 », що вказує на наявність допущеної помилки при заповненні правовстановлюючого документу.

За такого, суд вважає встановленим факт належності ОСОБА_2 державного акту серії МК №01232, виданого 12 березня 1994 року Жовтневою районною радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно положень Земельного кодексу України (до 02.05.2009 року) право власності на земельну ділянку посвідчувалось відповідним державним актом.

Таким чином, судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,07 гектарів для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована в АДРЕСА_2 , яка була передана спадкодавцю ОСОБА_2 у приватну власність на підставі рішення ХІХ сесії ХХІ скликання Жовтневої районної ради народних депутатів від 08.10.1993 року, входить до спадкової маси спадкодавця.

Враховуючи вищевикладене, приписи ст.1218 ЦК України, та встановивши, що житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,07 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , входять до спадкової маси спадкодавця ОСОБА_2 , що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті дружини ОСОБА_2 , однак, оформлення ним спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе, суд приходить до переконання, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченим статтею 16 ЦК України.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного акту на право приватної власності на землю серії МК №01232 площею 0,07 га, який виданий 12 березня 1994 року на ім`я ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,07 гектарів для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану в АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М.Семенова