Справа № 333/7575/15-ц
Провадження № 6/333/270/21
У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Варнавської Ю.Л.

за участю секретаря: Гешевої Ю.Л.

заявника ОСОБА_1

зацікавлених осіб: ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника зацікавленої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Запоріжжя, заявупредставника заявника адвоката Волошиної Євгенії Вячеславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі № 333/7575/15-ц, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі № 333/7575/15-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25.11.2015 року, Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.10.2015 року.

На виконання рішення суду з грудня 2020 року ОСОБА_1 здійснює перерахування коштів на утримання дитини.

Проте в липні 2021 року ОСОБА_1 стало відомо про те, що протягом року дитина проживає з бабусею, а не з мамою, яка здійснює виховання та матеріальне забезпечення дитини.

ОСОБА_6 не приймає участі у забезпечені дитини. Кошти отримані на утримання дитини витрачає на власні потреби.

Посилаючись на норми ст. 179 СК України зазначає, що неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

У зв`язку з чим вважає, що необхідно змінити у виконавчому провадженні № 49722897 від 24.12.2015 року стягувача ОСОБА_6 на ОСОБА_2 .

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заяву з підстав викладених в ній, просив суд замінити стягувача у виконавчому провадженні.

Зацікавленні особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також підтримали заяву, просили суд задовольнити її. Додатково пояснили що мати не утримує дитини, аліменти отримані на дитину витрачає на власні потреби. За весь час ОСОБА_7 декілька разів перераховувала кошти близько 400-500 гривень. Дитина перебуває на утриманні дідуся та бабусі які займаються її забезпеченням та вихованням.

ОСОБА_7 у судове засідання не з?явилась, її інтереси представляв адвокат Бондар І.М. який заперечував проти задоволення зазначеної заяви з тих підстав, що заявником обраний не вірний захист порушеного права. Стаття 442 ЦПК України не містять такої підстави процесуального наступництва на які посилається заявник у заяві.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запорожжя у справі № 333/7575/15-ц від 25.11.2015 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.10.2015 року.

В провадженні Шевченківського ВДВС у м.Запоріжжі відкрито виконавче провадження № 49722897 з примусового виконання рішення суду № 333/7575/15-ц.

Згідно наданих документів ОСОБА_8 проживає та зареєстрована у с. Новопетрівка, Запорізькій області, Бердянського району разом із бабусею ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 є учнем ТОВ «Центр освіти «Оптима», що підтверджується договором № 01 від 28.07.2020 року.

Заявник ставить питання про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача ОСОБА_9 на ОСОБА_2 з підстав не цільового використання коштів.

На день звернення до суду ОСОБА_1 із заявою про зміну сторони виконавчого провадження ОСОБА_2 , виповнилося 16 років.

Згідно ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначеній нормі кореспондує частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Системний аналіз зазначених норми закону дає підстави для висновку, що правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника), у зв`язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 686/5377/18, від 30 червня 2021 року справа № 243/5859/16-ц.

Стягувач ОСОБА_6 не є померлою. Крім того вона не позбавлена батьківських прав, а дитині не призначений опікун.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статті 2 ЦПК України однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

За змістом статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 18 ЦПК України визначено обов`язковість судового рішення.

У контексті положень статей 129, 129-1 Конституції України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 2, 18 ЦПК України виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі.

Судове рішення у справі № 333/7575/15-ц від 25.11.2015 року є актом судового розгляду справи, його метою є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, воно є обов`язковим до виконання. У резолютивній частині рішення суду знаходить відображення присуд суду, оскільки викладено висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Рішенням суду стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.10.2015 року.

Аліменти є власністю дитини ОСОБА_2 , і відповідно до змісту резолютивної частини рішення суду виникло правовідношення, в якому ОСОБА_6 зобов`язана утримувати неповнолітню дочку ОСОБА_2 за встановлених судом умов, визначених відповідно до закону.

Невиконання одним із батьків своїх повноважень щодо утримання дитини, нецільове використання аліментів, право неповнолітньої дитини на самостійне одержання коштів та самостійне розпорядження ними не є підставами для правонаступництва у розумінні статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене узгоджується із правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 693/1065/19.

Посилання заявника на те, що заміна сторони у виконавчому провадженні має відбуватися на підставі статті 179 СК України, є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до статті 179 СК України самостійне отримання аліментів неповнолітньою дитиною є її правом. Однак, ОСОБА_2 не зверталась до суду із відповідним позовом, направленим на його реалізацію.

Заміна сторони виконавчого провадження є процесуальною дією та здійснюється лише у разі вибуття відповідної сторони. Питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовані статтею 442 ЦПК України та статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження, які не містять такої підстави процесуального наступництва, як неналежне виконання стороною виконавчого провадження (стягувачем) своїх обов`язків, а тому заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню.

Rеруючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника заявника адвоката Волошиної Євгенії Вячеславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі № 333/7575/15-ц - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги

Повний текст ухвали суду складено 05.10.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська