Справа № 158/1685/21
Провадження № 2/0158/487/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2021 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Корецької В.В.
за участю секретаря - Процик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення плати за надані послуги, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення плати за надані послуги.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є братом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка включає в себе у тому числі банківські вклади померлого.
Зазначає, що між ним та відповідачем було укладено домовленість про розшук в банківських установах депозитів, які за життя були відкриті ОСОБА_3 , який являвся братом позивача ОСОБА_1 та чоловіком відповідача ОСОБА_2 , після чого остання обіцяла позивачу розрахуватися за надані послуги, зазначивши, що такою платою буде половина суми знайдених депозитів.
Внаслідок чого вказує, що ним виконано умови домовленості, а саме знайдено депозити померлого ОСОБА_3 у банківських установах, однак відповідачем ОСОБА_2 вказані послуги не оплачено, чим останньою не виконано свої зобов`язання.
З врахуванням наведеного просив суд стягнути із ОСОБА_2 225000 гривень на його користь, як суму плати за надані послуги із розшуку депозитів померлого ОСОБА_3 .
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.06.2021 року по даній справі було відкрито спрощене позовне провадження.
05.07.2021 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про витребування з приватного нотаріуса Грудзевич Т.О. інформації про укладення договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.07.2021 року витребувано з приватного нотаріуса Ківерцівського нотаріального округу Грудзевич Т.О. інформацію про укладення договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їхні копії.
04.08.2021 року від відповідача ОСОБА_2 до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання зазначає, що жодних домовленостей між нею та позивачем ОСОБА_1 ніколи не існувало, заявлені вимоги є незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того також зазначила, що спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 прийняла разом із дочкою ОСОБА_4 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданими Державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
16.08.2021 року від позивача ОСОБА_1 до суду подано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що відповідач ОСОБА_2 останніх 12 років не проживала із спадкодавцем, не вела спільного господарства, не мала спільного бюджету, а також не знала про фінансові активи ОСОБА_3 а тому звернулася до нього із проханням розшукати депозити померлого.
Також, 02.09.2021 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клубука О.П. до суду подано клопотання про проведення розгляду даної справи з викликом сторін.
10.09.2021 року від відповідача ОСОБА_2 до суду подано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого остання зазначила, що предметом даного позову є плата за надані послуги, а тому відповідно до чинного законодавства України здійснення діяльності у сфері надання послуг з метою одержання прибутку підлягає державній реєстрації субєкта господарювання. Даний факт ще раз підтверджує відсутність будь яких домовленостей із відповідачем, а тому просила у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.09.2021 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клубука О.П. про проведення судових засідань з викликом сторін відмовлено у зв`язку із його необґрунтованістю.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.
Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06.06.2019 року /а.с. 33/.
Як вбачається із свідоцтва про шлюб (повторне) серії НОМЕР_2 від 15.02.2012 року, померлий ОСОБА_3 з 16.09.1998 року перебував у шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 /а.с. 34/.
Відповідно до Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі виданого нотаріусом Ківерцівської державної нотаріально контори Єрмолай Л.В. за №56732526 від 04.07.2019 року, до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №64409093, спадкодавець ОСОБА_3 /а.с. 36/.
Із Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі виданого нотаріусом Ківерцівської державної нотаріально контори Єрмолай Л.В. за №59920892 від 27.03.2020 року, вбачається, що ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/2 частки грошових коштів з відповідними відсотками та компенсаційними виплатами у «Таскомбанк» /а.с. 35/.
Також із матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося майно яке складається із: грошових коштів з відповідними відсотками та компенсаційними виплатами, що знаходяться в АТ «Український будівельно-інституційний Банк»; вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк» на депозитних рахунках; грошових коштів з відповідними відсотками та компенсаційними виплатами, що знаходяться на рахунках в Луцькому відділенні №2 АТ «банк інвестицій та заощаджень», спадкоємцями якого є його дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_4 /а.с. 37-39/.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що в останнього була домовленість з відповідачем ОСОБА_2 про знаходження фінансових активів (депозитів) померлого ОСОБА_3 за певну винагороду, а саме 1/2 частина знайдених депозитів
На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду копію листа начальника ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 15.04.2021 року; копії відповідей на заяву від 14.08.2020 року та від 15.01.2020 року наданих державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Л.В. Єрмолай; копія відповіді на звернення від 30.03.2021 року наданою начальником управління Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів); копію заяви ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Грудзевич Т.О. від 29.08.2017 року; копію листа приватного нотаріуса Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Грудзевич Т.О. від 20.10.2020 року /а.с.5-8/.
Відповідно до ст. ст. 202, 204 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За положеннями ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з положеннями ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Положеннями ст. 208 ЦК України зазначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Варто зазначити, що неоподатковуваний мінімум доходів громадян або мінімум доходів громадян, з якого не стягується податок грошова сума розміром у 17 грн., встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподатковуваний мінімум доходів громадян в інших законах.
З вищевказаного слідує, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує 340 грн (17*20).
Разом з тим, згідно ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину.
Варто також зазначити, що договір про надання послуг повинен містити істотні умови (сторони договору, предмет договору, умови про ціну, якість та кількість), без яких договір не вважається дійсним, а таких істотних погоджених умов позивач не довів. Зокрема не доведено й умови щодо погодження виду наданої послуги, обсягу даних послуг тощо.
Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до ч. 1. ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Як вбачається з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою статтею 129 Конституції України.
Суд не бере до уваги надані позивачем у якості доказів копію листа начальника ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 15.04.2021 року; копії відповідей на заяву від 14.08.2020 року та від 15.01.2020 року наданих державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Л.В. Єрмолай; копія відповіді на звернення від 30.03.2021 року наданою начальником управління Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів); копію заяви ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Грудзевич Т.О. від 29.08.2017 року; копію листа приватного нотаріуса Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Грудзевич Т.О. від 20.10.2020 року, оскільки з них не вбачається підстав щодо порушення прав ОСОБА_1 та підстав для стягнення плати за надані послуги.
Висновок про те, що обов`язок доказування узгодження істотних умов в усному договорі покладається саме на заявника, зроблений у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі № 372/4949/15-ц, що відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд має враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Суд зауважує, що оскільки вказаних істотних, погоджених сторонами умов позивач не довів, неможливо встановити відповідальність за неналежне виконання зобов`язання та якого саме.
Таким чином, на підставі викладеного вище та беручи до уваги, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт погодження усіх істотних умов усного правочину та якого саме, надання послуг, виконання робіт тощо, а також порушення відповідачем зобов`язання за усним договором, що є процесуальним обов`язком позивача (статті 12, 81 ЦПК України), суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 16, 81-82, 133, 141, 263, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення плати за надані послуги - відмовити.
Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Представник позивача адвокат Клубук Олександр Павлович, адреса: м. Луцьк, просп. Перемоги, 7/40.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька