Справа № 461/3829/20 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/3325/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

27 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.,

перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, особа щодо якої вимагається розкрити банківську таємницю фізична особа підприємець ОСОБА_1 , банк, який обслуговує фізичну особу підприємця: Публічне акціонерне товариство «Віес Банк» про розкриття банківської таємниці за розрахунковими рахунками,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року у задоволенні заяви Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про розкриття банківської таємниці за розрахунковими рахунками відмовлено за безпідставністю вимог.

Дане рішення оскаржило Головне управління ДПС у м. Києві, подавши апеляційну скаргу на нього 24.09.2020р. з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 січня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 січня 2021 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, оскільки ухвала апеляційного суду постановлена неповноважним складом суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року в задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року відмовено. Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року залишено без руху для надання апелянту можливості подати апеляційному суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції; сплати судового збору за подання скарги у відповідності до вимог закону, або подання суду доказів які б свідчили про її звільнення від сплати судового збору.

На виконання вимог вказаної ухвали 30.11.2020 року Головним управлінням ДПС у м. Києві подано заяву про продовження строку на усунення недоліків. В обґрунтування заяви вказують на те, що на даний час ГУ ДПС у м. Києві не має можливості виконати вимоги ухвали, оскільки до управління фінансування бухгалтерського обліку та звітності направлено службову записку щодо сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою, однак на даний час документ, який підтверджує сплату судового збору до юридичного підрозділу не переданий.

Так, фактично судом вказане клопотання не вирішене, однак фактично апелянту було надано більше як два місяці на усунення недоліків апеляційної скарги чим фактично було продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги та питання про відкриття апеляційного провадження чи повернення апеляційної скарги судом не вирішувалося.

Окрім цього, слід вказати і на те, що у вказаному клопотанні апелянтом зазначено причину неможливості вчасно усунути недоліки апеляційної скарги в частині сплати судового збору, однак такими не вказано, що перешкоджало їм у вказаний в ухвалі строк виконати вимоги такої в частині подання апеляційному суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Главою 12 ЦПК України встановлено порядок розгляду судом справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб, в якому також розяснено порядок оскарження рішень, ухвалених за результатами розгляду справ даної категорії.

Відповідно до ч. 3 ст. 350 ЦПК України особа, щодо якої банк розкриває банківську таємницю, або заявник мають право у п`ятиденний строк оскаржити ухвалене судом рішення до апеляційного суду в установленому порядку.

Отже, вимогами вказаної норми цивільного процесуального законодавства України встановлено спеціальний строк на апеляційне оскарження судового рішення такої категорії справ.

При цьому, суд звертає увагу на те, що норма ч.3 ст.350 ЦПК України є спеціальною по відношенню до положень ст.354 ЦПК України щодо строків оскарження рішення про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, а відтак, п`ятиденний строк для оскарження судового рішення підлягає поновленню з моменту вручення копії рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий суд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

З матеріалів справи вбачається, що повний текст рішення проголошено 20 липня 2020 року, тому апеляційна скарга повинна була бути подана відповідно до 27 липня 2020 року. Оскільки, скарга була подана 24 вересня 2020 року, слід вважати, що така подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі представник Головного управління ДПС у м. Києві просить поновити строк на апеляційне оскарження покликаючись на ст. 354 ЦПК України, а також на те, що оскаржуване рішення надійшло на адресу ГУ ДПС у м. Києві 25.08.2020р.

За правилом п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України статті учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з моменту вручення копії рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що норма ч.3 ст.350 ЦПК України є спеціальною по відношенню до положень ст.354 ЦПК України щодо строків оскарження рішення про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, а відтак, п`ятиденний строк для оскарження судового рішення підлягає поновленню з моменту вручення копії рішення.

З матеріалів справи вбачається, що копію повного тексту оскаржуваного рішення апелянтом отримано 22 серпня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.89).

Отже, строк на апеляційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року заявнику підлягає поновленню з 22 серпня 2020 року та такий закінчився 27 серпня 2020 року.

Однак, наведені апелянтом доводи про причин пропуску строку апеляційного оскарження слід вважати необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявні докази того, що ГУ ДПС у м. Києві отримано копію оскаржуваного рішення 22 серпня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 89).

Окрім того, суд вважає безпідставним посилання апелянта на ст. 354 ЦПК України, зокрема про дотримання тридцятиденного строку на оскарження з дня отримання копії повного тексту рішення, оскільки в даному випадку не може застосовуватися тридцятиденний строк на апеляційне оскарження передбачений ст. 354 України, враховуючи те, що заявник відповідно до ч.3 ст. 350 ЦПК України має право у п`ятиденний строк оскаржити ухвалене судом рішення до апеляційного суду.

Відтак, Головним управлінням ДПС у м. Києві, вимог ухвали Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року в частині подання апеляційному суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, ані протягом десяти днів з дня отримання її копії (16.11.2020р.) ані на даний час виконано не було.

Відповідно до ч.4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, а саме те, що апелянтом клопотання (заява) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав пропуску такого не подано, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року слід відмовити.

Керуючись ч.4 ст. 357, п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2020 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

Т.І. Приколота