ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1301/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №698/10/19 Категорія: Баранов О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року, ухваленого с вкладі судді Баранова О.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В березні 2020 року ОСОБА_2 подав до суду уточнені позовні вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що вироком Богуславського районного суду Київської області від 03 липня 2018 року у кримінальній справі №358/88/18 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки. На підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» останнього звільнено від призначеного покарання.

За обставинами справи судом встановлено, що ОСОБА_3 12 травня 2017 року, близько 22 год. 00 хв., в порушення ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», введеного в дію постановою Верховної Ради України №2953-ХІІ від 28 січня 1993 року, не пройшовши повного курсу навчання за відповідними програмами та не отримавши в установленому порядку права на керування транспортними засобами відповідної категорії, в порушення п.п. «а», п.2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «СЕ» - составом транспортного засобу з тягачем категорії «С» та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів, керуючи вантажним сідловим тягачем «Renault АЕ 420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , укомплектованим напівпричепом-контейнеровозом ЧМЗАП 9998, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , здійснював перевезення цегли.

Керуючи вказаним автомобілем, рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год. по спуску автодороги Р04 на відстані 500 метрів від дорожнього знаку 5,45 (згідно ПДР) «Кінець населеного пункту «Медвин» за межами населеного пункту с. Медвин Богуславського району Київської області в напрямку від смт. Катеринопіль, Черкаської області до м. Київ, ОСОБА_3 не врахував погодні умови, дорожню обстановку та в порушення п.1.5., п.п. «Б», п. 2.3., 12.1., 12.2., 12.3 Правил дорожнього руху України при здійсненні гальмування транспортного засобу допустив виїзд на зустрічну смугу руху та зіткнення з автомобілем «MAN» 12.220, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався у зустрічному напрямку.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження: «садна правої гомілки, перелом обох кісток правої гомілки».

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №40 від 07 грудня 2017 року вказані тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

Позивач проходив лікування після отриманої травми - закритого перелому обох кінцівок правої гомілки зі зміщенням уламків в період з 13 травня 2017 року по 29 травня 2017 року та з 17 травня 2018 року по 29 травня 2018 року стаціонарно.

Страховим полісом №АК2278526 від 02 березня 2017 року укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», передбачене відшкодування страхових виплат в разі завдання шкоди за участю забезпеченого транспортного засобу в розмірах: за шкоду завдану життю та здоров`ю в розмірі страхового ліміту - 200000 гривень.

Позивач після прийняття Богуславським районним судом Київської області вироку, яким визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Глобус», із заявою про виплату страхового відшкодування. Заява обґрунтована тим, що відповідно до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2278526 від 03 березня 2017 року, укладеного між страховиком та ОСОБА_1 , об`єктом якого став забезпечений транспортний засіб «Renault АЕ 420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , передбачено ліміти сум страхових відшкодувань: за шкоду заподіяну життю/здоров`ю в розмірі 200000 гривень, та відповідно до положень законодавства потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п. 1,2 ч.2 ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше 5% ліміту, визначеному у страховому полісі, як шкода заподіяна життю/здоров`ю третіх осіб - потерпілого ОСОБА_2 в даному випадку. Позивач оцінив завдану йому моральну шкоду в розмірі 30000 гривень, а 5% встановленого ліміту складає 10000 гривень, та просив відшкодувати розмір, передбачений умовами укладеного договору, а решту, в розмірі 20000 гривень ОСОБА_2 має намір стягнути з власника забезпеченого ТЗ та з винуватця ДТП.

Матеріальні витрати позивача понесені на лікування становлять 5896 гривень 84 копійки є повністю в межах суми визначеної Полісом та відшкодовані Страховиком в повному обсязі. В частині моральної шкоди Страховиком було сплачено лише 294 гривні 25 копійок за договірними зобов`язаннями. Позивач вважає таке відшкодування недостатнім, та решту суми в розмірі 29705 гривень 75 копійок вважає за необхідне стягнути з відповідачів.

Обґрунтовуючи заявлену моральну шкоду в розмірі 30000 гривень позивач вказує, що з моменту завдання йому травми він фактично втратив можливість працювати, адже до ДТП він виконував обов`язки водія вантажних автомобілів на підприємстві ТОВ «ТПК Регіон» в смт. Єрки Катеринопільського району Черкаської області. Безпосередньо характер виконуваної роботи полягав у перевезенні великотоннажних вантажів, завантаження та розвантаження їх. Після завданих обвинуваченим внаслідок ДТП тілесних ушкоджень позивач не зміг більше виконувати свої обов`язки, адже йому категорично заборонено будь-яке навантаження на пошкоджену ногу.

За таких обставин ОСОБА_2 вимушений був звільнитись з добре оплачуваної роботи і, щоб продовжувати утримувати свою сім`ю виїхав на заробітки до Республіки Польща, де перебуває по 2-3 місяці поспіль, не маючи можливості бачити як росте його донька. Позивач беззаперечно втратив нормальні життєві зв`язки, не з власної волі змінив повністю свій звичай життя, який відтепер має негативне відображення. Більше того, він не має прогнозів лікарів щодо повного видужання.

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між діями ОСОБА_3 та завданою позивачу моральною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку моральну шкоду в розмірі 29705 гривень 75 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року уточнені позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 29705 гривень 75 копійок в рахунок відшкодування заподіяної джерелом підвищеної небезпеки моральної шкоди та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень, а всього стягнуто 35705 гривень 75 копійок.

Ухвалюючи дане рішення суд виходив з наявності завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних стражданнях, у зв`язку з перенесеним стресом внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, порушенням звичного способу життя через тривалий час лікування. Також суд прийшов до висновку, що сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачами судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката, узгоджується з умовами укладеного між адвокатом та клієнтом договором про надання юридичних послуг та здійснення правового захисту (представництва).

Стягуючи суму заявлених позовних вимог солідарно суд послався на те, що власник транспортного засобу може законно передавати його у користування лише тій особі, яка має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

На час ДТП особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом був ОСОБА_1 , а винуватець ДТП не перебував з ним у трудових відносинах та керував транспортним засобом за відсутності законних підстав, оскільки не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «СЕ , тому суд прийшов до висновку, що відповідачі мають нести солідарну відповідальність.

Не погоджуючись частково з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати в частині стягнення з нього на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував ту обставину, що він не керував автомобілем у момент ДТП, а тому не є винним у його скоєнні. ОСОБА_3 не перебував з ОСОБА_1 у трудових відносинах, а тому він не повинен відповідати за шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення іншою особою. Відповідно до ч. 4 ст. 1187 ЦК України якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Тобто, умовою застосування даної норми є заволодіння транспортним засобом внаслідок протиправних дій іншої особи поза волею його власника (володільця). При цьому передання власником транспортного засобу з порушенням публічних норм не є його неправомірним заволодінням, з огляду на наявність волі власника. Тому посилання суду на обставини незаконної передачі належному йому автомобіля ОСОБА_3 , який не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «СЕ» не свідчить про те, що він має відповідати за шкоду, завдану ОСОБА_2 внаслідок ДТП.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вироком Богуславського районного суду Київської області від 03 липня 2018 року у кримінальній справі №358/88/18 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки. На підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання. (а.с. 7-9).

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_3 12 травня 2017 року, близько 22 год. 00 хв., в порушення ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», введеного в дію постановою Верховної Ради України №2953-ХІІ від 28 січня 1993 року, не пройшовши повного курсу навчання за відповідними програмами та не отримавши в установленому порядку права на керування транспортними засобами відповідної категорії, в порушення п.п. «а», п.2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «СЕ» - составом транспортного засобу з тягачем категорії «С» та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів, керуючи вантажним сідловим тягачем «Renault АЕ 420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , укомплектованим напівпричепом-контейнеровозом ЧМЗАП 9998, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , здійснював перевезення цегли.

Керуючи вказаним автомобілем, рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год. по спуску автодороги Р04 на відстані 500 метрів від дорожнього знаку 5.45 (згідно ПДР) «Кінець населеного пункту «Медвин» за межами населеного пункту с. Медвин Богуславського району Київської області в напрямку від смт. Катеринопіль, Черкаської області до м. Київ, ОСОБА_3 не врахував погодні умови, дорожню обстановку та в порушення п.1.5., п.п. «Б», п. 2.3., 12.1., 12.2., 12.3 Правил дорожнього руху України при здійсненні гальмування транспортного засобу допустив виїзд на зустрічну смугу руху та зіткнення з автомобілем «MAN» 12.220, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження: «садна правої гомілки, перелом обох кісток правої гомілки.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №40 від 07 грудня 2017 року вказані тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. ( а.с. 10-11)

Аналіз загальних положень про відшкодування шкоди (статті 1166-1194 ЦК України) свідчить про те, що власник транспортного засобу відповідає за шкоду завдану особою, яка керувала транспортним засобом, у випадках, коли неправомірному заволодінню цією особою транспортним засобом сприяла недбалість його власника (частини четверта статті 1187 ЦК України) або перебування такої особи у трудових відносинах з власником та заподіяння шкоди під час виконання нею трудових обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України).

Під неправомірним заволодінням транспортним засобом необхідно розуміти умисне протиправне вилучення транспортного засобу з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі.

Зі змісту частини четвертої статті 1187 ЦК України вбачається, що особа неправомірно заволодіває транспортним засобом внаслідок недбалості (необережності) власника.

Разом з цим, допуском до керування транспортним засобом особи, яка не має права ним керувати, визнається усна чи письмова згода, розпорядження, вказівка власника, у володінні якого перебуває транспортний засіб.

Допуск до керування транспортним засобом особою, яка не має права ним керувати, відбувається через умисні дії власника транспортного засобу.

Відповідно до загальних принципів права відповідальність за умисні дії (бездіяльність) завжди є більш суворою, ніж відповідальність за дії (бездіяльність), вчиненні через необережність.

Згідно з пунктом 2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

На момент ДТП транспортним засобом керував ОСОБА_3 , який не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «СЕ», тобто власником було протиправно передано право користування винній у ДТП особі.

Тому заподіяння позивачу шкоди стало можливим також через неправомірні дії самого власника транспортного засобу, які полягають у передачі керування транспортним засобом особі, яка не мала права керування, що у подальшому призвело до настання для позивача негативних наслідків. Наведене свідчить про те, що між умисними неправомірними діями власника транспортного засобу та шкодою, заподіяною позивачу, існує причино-наслідковий зв`язок.

Таким чином, шкоду позивачу завдано спільними взаємопов`язаними сукупними діями водія транспортного засобу та його власника.

Особливості відповідальності осіб, спільними діями яких завдано шкоди, визначені положеннями статті 1190 ЦК України.

Частина 2 статті 1190 ЦК України надає суду можливість встановити часткову відповідальність осіб, спільними діями яких завдано шкоди.

Такі висновки зроблені в Постанові Верховного суду від 10 червня 2020 року у справі №686/10026/16-ц.

Матеріали справи дозволяють визначити ступінь вини кожного із завдавачів шкоди, і частка кожного з відповідачів в заподіянні позивачу шкоди складає таку пропорцію: частка відповідальності водія 80 відсотків, частка відповідальності власника транспортного засобу 20 відсотків.

Розмір завданої моральної шкоди 30000 гривень, відповідає критерію розумності і справедливості, і враховуючи, що страховиком було її частково сплачено в розмірі 294.25 гривень, решта суми в розмірі 29705.75 гривень, підлягає стягненню з відповідачів пропорційно визначеної судом їх вини.

Суд першої інстанції вказані обставини справи та норми права в повній мірі не врахував, а тому рішення суду підлягає до скасування та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в сумі 5941 гривна 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в сумі 23764 гривни 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в сумі 1200 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в сумі 4800 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави не сплачений судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції пропорційно до задоволених вимог в сумі 153 гривни 68 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави не сплачений судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції пропорційно до задоволених вимог в сумі 614 гривень 72 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 30 вересня 2021 року.

Судді