КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 370/415/18 Головуючий у І інстанції Панченко О.М.
Провадження №22-ц/824/6745/2021 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

УСТАНОВИВ:

у лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власницею земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . 09 серпня 2017 року нею було виявлено, що трав`яний настил разом з трьохрічними молодими деревами у кількості 49 штук, які знаходились на земельній ділянці, спалено відповідачем, яка є власницею земельної ділянки по сусідству.

11 серпня 2017 року на місце пожежі прибула комісія у складі Макарівського РГГУ ДСНС України у Київській області, якими було опитано відповідач та свідків та в подальшому складено акт про те, що причиною пожежі стало необережне поводження відповідачки з вогнем.

Оскільки, відповідач відмовляється відшкодувати завдану позивачу матеріальну та моральну шкоду, ОСОБА_1 , збільшивши позовні вимоги, просила суд стягнути з ОСОБА_2 у відшкодування завданої матеріальної шкоди 15 000,00 грн. та моральної шкоди 15 000,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 6 000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині матеріальної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції не дав належної оцінки поданому позивачем прайс-листу на саджанці плодових культур. Позивач вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди визначено нею як вартість кількості загиблих дерев помножених на їх вартістну ціну та вартість робіт з їх посадки, що якраз і підтверджується копією прайс-листа на саджанці плодових культур, виданого садовим товариством та відповідними бирками з лерев.

Звертає також увагу апеляційного суду на ту обставину, що Акт про пожежу від 11.08.2017 року складався в присутності п`яти осіб, серед яких була присутня відповідачка , яка своїм підписом підтвердила, що причиною пожежі стало необережне поводження з вогнем під час спалювання травяного настила г-кою ОСОБА_2 . Жодних заувжень до акту відповідачем подано не було.

Крім того, суд першої інстанції не дав належної оцінки поясненням свідків ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , які підтвердили, що у березні 2015 року позивачка ОСОБА_1 та її син купили та висадили у себе на земельній ділянці саджанці дерев: ябула, груші, сливи.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року оскаржується лише в частині відмови у стягненні з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає не в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження роміру матеріальної шкоди, а саме вартості знищеного майна, 49-ти плодових дерев, а також вартості робіт по обслуговуванню дерев у розмірі 3 000,00 грн.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

ОСОБА_2 є сусідкою позивача та власницею земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю сільського голови Цисаренко В.І. (а.с. 104).

09 серпня 2017 року позивачем було виявлено, що на належній їй земельній ділянці спалено трав`яний настил разом з трьохрічними молодими деревами у кількості 49 штук.

11 серпня 2017 року на місце пожежі прибула комісія у складі Макарівського РГГУ ДСНС України у Київській області, якими було опитано відповідачку і свідків та в подальшому складено акт про те, що причиною пожежі стало необережне поводження з вогнем відповідачкою ОСОБА_2 (а.с. 10). Крім того, даним актом встановлено, що 49 саджанців дерев було знищено пожежею.

Відповідно до листа начальника відділення поліції Ірпінського ВП ГУНП в Київській області за результатами проведеної перевірки працівниками поліції встановлено, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР не має, оскільки в діях відповідачки відсутні ознаки кримінального правопорушення, позивачці рекомендовано звернутися до суду з цивільним позовом (а.с. 12).

Висновком про результати розгляду повідомлення від ОСОБА_1 затвердженого начальником Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 20 листопада 2017 року було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 дійсно палила траву на своєму городі та не змогла впоратися з вогнем, внаслідок чого полум`я перекинулося на ділянку сусідів і пошкодило дерева в саду. Щоб компенсувати завдані збитки, відповідачка пропонувала позивачці 5 000,00 грн., проте остання не погодилася (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положенням статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року справа № 759/17785/17 провадження № 61-10810св19.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що протиправними винними діями ОСОБА_2 позивачу заподіяно матеріальної шкоди в розмірі вартості кількості загиблих дерев на земельній ділянці помножених на їх вартісну ціну та вартість робіт на їх посадку.

Із Акту про пожежу від 11 серпня 2017 року вбачається, що ймовірна причина пожежі вказана, як необережне поводження з вогнем під час спалювання травяного настилу громадянкою ОСОБА_2 . Пожежею знищено травяний настил на площі 12 соток у гр-ки ОСОБА_1 та 49 саджанців, а також травяний настил у гр-ки ОСОБА_2 на площі 5 соток. Орієнтовні збитки від пожежі - 18 000,00 грн.

Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердила обставини, зазначені у Акті про пожежу. (а.с.28).

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Прайс - листа Садового центру «Дємєтра» на саджанці плодових культур (а.с. 33-34).

Відповідачем, в свою чергу, не подано доказів на спростування розміру заявленої позивачем матеріальної шкоди.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції не врахував, що звертаючись до суду із даними вимогами, позивач визначила матеріальний збиток саме у розмірі вартості нових 49 саджанців трьохрічних дерев та робіт, які необхідно провести, для відновлення пошкодженого саду.

З огляду на вказане, відсутні підстави для відхилення такого доказу, як Прайс-лист Садового центру «Дємєтра», який також наявний в публічному доступі на інтеренет- сайті за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає такими, що заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з ухваленням нового судового рішення.

При визначенні розміру завданої матеріальної шкоди, апеляційний суд приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , наданих у суді першої інстанції, з яких вбачається, що на ділянці позивачки ОСОБА_1 були пошкоджені трьохрічні саджанці дерев.

Крім того, колегія суддів враховує вартість трьохрічних саджанців плодових дерев згідно Прайс-листа Садового центру «Дємєтра», однак за відсутності даних про те, яка кількість із пошкоджених 49 дерев були яблуні, яка кількість груші чи сливи, апеляційний суд вважає за правильне визначити розмір матеріального збитку виходячи із середньої вартості трьохрічного плодового дерева (яблуні, груші, сливи) за такою формулою 240+258+276/3*49 = 12642 гривень.

Однак, враховуючи заявлені позивачем вимоги в частині визначення вартості самих дерев в розмірі 12 000 грн., апеляційний суд не вважає за доцільне виходити за межі позовних вимог та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у визначеному позивачем розмірі.

Щодо вимог про стягнення вартості робіт по обслуговуванню дерев у розмірі 3 000,00 грн., судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні даної позовної вимоги, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження вартості таких робіт суду надано не було.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує з позивача на користь відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 922,08 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 12 000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 922,08 грн. (дев`ятсот двадцять дві гривні вісім копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст постанови складений 15 липня 2021 року.

Судді: Д.О. Таргоній

С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко