Справа № 415/249/20
Провадження № 22-ц/810/710/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
30 вересня 2021 року м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Назарової М.В., Карташова О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Залюшного О.Г.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Лисичанськвугілля»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля»
на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Луньової Д.Ю. в м. Лисичанську Луганської області,
за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про зобов`язання включити до списку вуглеотримувачів та надання вугілля на побутові потреби,
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про зобов`язання включити до списку вуглеотримувачів та надання вугілля на побутові потреби, в обґрунтування якої зазначив, що він працює у відокремленому підрозділі «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» Публічного Акціонерного Товариства «Лисичанськвугілля» на посаді гірничого майстра.
Позивач мешкає у одноповерховому чотирьох квартирному будинку (квартира АДРЕСА_1 ), що не має газового опалення (є тільки вугільна піч), тому він має право на отримання вугілля для побутових потреб.
Протоколом засідання комісії по забезпеченню вугленабувачів ВП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» побутовим паливом № 5 від 20 березня 2019 року ОСОБА_1 вирішено не включати до списків вуглеотримувачів, за І півріччя 2018 року, та за І та II півріччя 2019 року (за II півріччя 2018 року вугілля видане) у зв`язку з тим, що нібито позивач відмовився приватних осіб зазначеної вище шахти запускати до себе до дому, під час проведення перевірки наявності пічного опалення.
Позивач посилається на те, що він надав довідку від газопостачальної компанії, що його квартира не газифікована, та відповідну довідку з місця проживання, що не заперечуються відповідачем.
Позивач просив суд зобов`язати Акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» включити ОСОБА_1 до списку вуглеотримувачів та надання вугілля на побутові потреби у встановленому обсязі за І півріччя 2019 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 16 червня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про зобов`язання включити до списку вуглеотримувачів та надання вугілля на побутові потреби задоволена. Суд зобов`язав Акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» включити ОСОБА_1 до списку вуглеотримувачів та надати вугілля на побутові потреби у встановленому обсязі за І півріччя 2018 року та І і ІІ півріччя в 2019 року. Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що факт ненадання вугілля позивачу відповідачем належними та допустимими доказами не спростований. Отже, обов`язок забезпечення позивача безоплатним вугіллям покладається на відповідача. Докази того, що позивач не проживає за адресою: АДРЕСА_2 відповідачем не надані. Разом з тим, суд першої інстанції врахував, що за ІІ півріччя 2018 року позивачу вугілля на побутові потреби надавалось.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проживає в негазифікованому будинку з пічним опаленням, що відповідачем не спростовано, як не спростовано і право позивача на забезпечення його пільговим вугіллям та включення його до списків вуглеотримувачів як на перше півріччя 2018 року, так і на 2019 рік.

Таким чином, оскільки підстав для звільнення відповідача від обов`язку щодо забезпечення позивача безоплатним вугіллям відповідно до ч. 7 ст. 43 Гірничого Закону України не встановлено, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційні скарзі Акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» просить скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 червня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» зазначило, що суд першої інстанції зобов`язав відповідача надати позивачу вугілля на побутові потреби за І півріччя 2018 року та І і ІІ півріччя 2019 року у встановленому обсязі, однак не зазначив в якому саме обсязі.

Відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не встановлено чи дійсно позивач проживав у 2018-2019 роках у квартирі за зареєстрованим місцем проживання та мав потребу у забезпеченні свого фізично-фізіологічного існування обігрівом та приготуванням їжі на твердому паливі, та чи дійсно на той час у квартирі була кухонна плита і прилад для обігріву на твердому паливі, оскільки реєстрація за встановленою адресою не визначає право на отримання безоплатного вугілля.

Для надання безоплатного вугілля підприємство має право упевнитися, що працівник дійсно у будинку проживання має у наявності прилади опалення та приготування їжі на твердому паливі, у зв`язку з чим, має потребу для забезпечення свого існування отримувати безоплатне вугілля шляхом обстеження комісією із працівників шахти, а не приватними особами, як зазначив у позові позивач, та чому позивач навмисно перешкоджав та чим підтверджується його безпідставне небажання надати підприємству упевнитися у існуючих умовах його проживання, які дають право на отримання безоплатного вугілля.

Відповідач зазначає, щонеможливо встановити, у який саме список мав на увазі суд першої інстанції, AT «Лисичанськвугілля» зобов`язано включити позивача, тобто у список який буде складатися з 1 по 15 грудня 2021 року, для отримання вугілля у 2022 році чи у додатковий список на отримання вугілля у 2021 році.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 06 серпня 2021 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 отримав 13 серпня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що суд першої інстанції не зазначив в якому саме обсязі надати вугілля, але предметом позову не є обсяг вугілля, а є права на отримання вугілля як такове, та включення до списку вугленабувачів, по обсягу вугілля з відповідачем спору не має.

Позивачем як суду так і підприємству надавалася довідка з газопостачальної організації, що його житло не газифіковане, що було підтверджено представником відповідача у судовому засіданні. Довідка про відсутність газопостачання (квартира одноповерхового будинку в загалі негазифікована та газовводу у квартиру не має).

Відповідач посилається, що право на отримання вугілля не переходить за попередні роки, але позивач просить вугілля за ті роки за які йому у видачі вугілля відмовлено, та при цьому позивач писав необхідні заяви та надав необхідні документи на підприємство (відповідача), що було підтверджено в судовому засіданні представником відповідача.

Постанова КМУ від 17 березня 2011 р. № 303 не визначає, процедури перевірки житла шахтарів, приватними особами з шахти, та крім того необхідність перевірки житла позивача посадові особи відповідача обґрунтовують наказом в.о. генерального директора Публічного Акціонерного Товариства «Лисичанськвугілля» від 05.03.2019 року № 1, але в даному наказі наказано провести інвентаризацію вугленабувачів, та в наказі не має жодних посилань про перевірки шахтарів за місцем проживання.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» отримало 11 серпня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу не визнали.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що факт ненадання вугілля позивачу відповідачем належними та допустимими доказами не спростований. Обов`язок забезпечення позивача безоплатним вугіллям покладається на відповідача. Докази того, що позивач не проживає за адресою: АДРЕСА_2 відповідачем не надані. За ІІ півріччя 2018 року позивачу вугілля на побутові потреби надавалось. Позивач проживає в негазифікованому будинку з пічним опаленням, що відповідачем не спростовано, як не спростовано і право позивача на забезпечення його пільговим вугіллям та включення його до списків вуглеотримувачів як на перше півріччя 2018 року, так і на 2019 рік. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку щодо забезпечення позивача безоплатним вугіллям відповідно до ч. 7 ст. 43 Гірничого Закону України не встановлено.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.

Згідно із статтею 43 Гірничого Закону України підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб: працівникам з видобутку (переробки) вугілля та вуглебудівних підприємств за переліком професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби і до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу яких не включається вартість такого вугілля, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 303 від 17 березня 2011 року, майстер гірничий входить до вказаного переліку професій.

Відповідно до пунктів 12.10.1 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року порядок забезпечення паливом на побутові потреби і надання компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також Переліку професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби (Постанова Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 р. №303), Порядком надання компенсації особам, які мають право на безкоштовне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з централізованим опаленням (Постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 р. №887), Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11.05.76 р. у частині, що не суперечить вказаним вище нормативно-правовим актам.

Безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше, складаються додаткові списки (п. 12.10.3 Галузевої угоди).

Пунктами 9.5.3, 9.5.6 колективного договору «Шахти ім. Г.Г.Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» передбачено забезпечення працівників паливом на побутові потреби (а. с. 57-60).

Судом встановлено, що 10 грудня 2003 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду гірничого майстра з повним робочим днем під землею, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 30 серпня 2006 року.

Засіданням комісії по забезпеченню вуглеотримувачів ВП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» побутовим паливом від 10 травня 2018 року ОСОБА_1 був виключений зі списків вуглеотримувачів, причина виключення згідно інвентаризації в будинку не проживає, що підтверджується випискою з протоколу № 6.

Засіданням комісії по забезпеченню вуглеотримувачів ВП «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» побутовим паливом вирішено не включати в списки вуглеотримувачів шахти ОСОБА_1 , що підтверджуєтьсявипискою з протоколу № 5 від 20 березня 2019 року.

ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 01 грудня 2020 року природним газом не користується, оскільки будинок негазифікований, що підтверджується довідкою вих. № 2016 від 10 листопада 2020 року, наданою Лисичанським управлінням по експлуатації газового господарства.

Згідно акту обстеження помешкання вуглеотримувачів ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 , комісією 09 квітня 2021 року обстежено зазначено житло та встановлено, що опалення помешкання та приготування їжі здійснюється за допомогою вугільної печі, водонагрійна колонка відсутня.

Судом встановлено, що відповідачем не надано позивачу вугілля на побутові потреби за І півріччя 2018 року та за І і ІІ півріччя 2019 року.

Ураховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм відповідну оцінку та дійшов правильного висновку, що обов`язок забезпечення позивача безоплатним вугіллям покладається на відповідача, позивач проживає в негазифікованому будинку з пічним опаленням, що відповідачем не спростовано, як не спростовано і право позивача на забезпечення його пільговим вугіллям та включення його до списків вуглеотримувачів як на перше півріччя 2018 року, так і на 2019 рік.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції зобов`язав відповідача надати позивачу вугілля на побутові потреби за І півріччя 2018 року та І і ІІ півріччя 2019 року у встановленому обсязі, однак не вказав в якому саме обсязі не заслуговують на увагу, оскільки судом в мотивувальній частині рішення зазначено, що безоплатне забезпечення вугіллям працівників вугільної промисловості здійснюється за нормою визначеною п. 12.10.3 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року та колективним договором «Шахти ім. Г.Г.Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля».

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на постанову Апеляційного суду Луганської області від 26 жовтня 2010 року у справі № 423/1330/16-ц, яка постановою Верховного Суду від 21 грудня 2020 року залишена без змін, щодо права на здійснення підприємством обстеження у домогосподарствах та квартирах заявників, оскільки висновки у наведених постановах стосуються колишнього працівника шахти, квартира якого газифікована та обладнана газовим опаленням, отже підстави та предмет позову, є відмінними від справи, яка переглядається.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не отримував вугілля у поточному році, то право на отримання його за попередні роки не переходить у наступні роки і підстав передбачених діючим законодавством, для включення позивача до списку осіб, що мають право на безоплатне отримання вугілля для побутових потреб за минулі роки не передбачено не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на нормі права.

Посилання відповідача на те, який саме список мав на увазі суд першої інстанції зобов`язавши AT «Лисичанськвугілля» включити позивача, тобто у список який буде складатися з 1 по 15 грудня 2021 року, для отримання вугілля у 2022 році чи у додатковий список на отримання вугілля у 2021 році не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування рішення суду, у разі якщо рішення суду є незрозумілим, то учасник справи у відповідності до положень ст. 271 ЦПК України може звернутися до суду із заявою про роз`яснення рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що для надання безоплатного вугілля підприємство має право упевнитися, що працівник дійсно у будинку проживання має у наявності прилади опалення та приготування їжі на твердому паливі, шляхом обстеження квартири комісією із працівників шахти, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції із урахуванням Порядку забезпечення вуглеотримувачів ПАТ «Лисичанськвугілля» побутовим паливом, надана належна оцінка, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника.

Посилання скаржника на те, що суд задовольнив заяву позивача до АТ «Лисичанськвугілля» про зобов`язання останнього включити позивача до списку вуглеотримувачів і надати вугілля не врахувавши, що складання списків здійснюється безпосередньо на кожному відокремленому підрозділі, яким є ВП «Шахта ім. Г.Г.Капустіна» є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Згідно статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем та відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «Лисичанськвугілля» є юридичною особою, яке має відокремлені підрозділи в тому числі, ВП «Шахта ім. Г.Г.Капустіна» АТ «Лисичанськвугілля», який не має статусу юридичної особи. Тому саме АТ «Лисичанськвугілля» несе обов`язок з забезпечення позивача вугіллям на побутові потреби.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із того, що відсутні підстави для звільнення відповідача від обов`язку щодо забезпечення позивача безоплатним вугіллям за перше півріччя 2018 року та і за 2019 рік відповідно до ч. 7 ст. 43 Гірничого Закону України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2021 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді ІО.Ю. Карташов

М.В. Назарова