Справа № 352/1330/20
Провадження № 22-ц/4808/1247/21
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, завданої злочином, за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Тисменицького районного суду, ухвалене головуючою суддею Хоминець М. М. 03 червня 2021 року, повний текст якого складено 09 червня 2021 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування шкоди, завданої злочином. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.08.2017 на автодорозі «Стрий-Чернівці» між населеними пунктами с. Рибне та с. Павлівка Тисменицького району з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «CHEVROLET NIVA», сталася ДТП. Вироком Тисменицького районного суду від 23.12.2019 відповідача засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. У результаті протиправних дій відповідача, який скоїв ДТП, позивачка отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим перебувала на амбулаторному лікуванні. На придбання ліків ОСОБА_1 витратила 29205,18 грн, що підтверджує оригіналами товарних чеків. Крім того, на думку позивачки, своїми протиправними діями відповідач спричинив їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 50000 грн, що полягає у фізичному болю і стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, у душевних стражданнях, викликаних протиправною поведінкою відповідача, що негативно вплинуло на фізичний та психологічний стан її здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6611796 від 28.04.2017 у ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», матеріальну шкоду, заподіяну здоров`ю, та моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, вважає позивачка, має відшкодувати страхова компанія, а решту моральної шкоди та здійснені нею витрати на правничу допомогу - відповідач ОСОБА_2 .

Ухвалою Тисменицького районного суду від 02.10.2020 до участі у справі залучено правонаступника відповідача ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», яким є ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група».

Рішенням Тисменицького районного суду від 03 червня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8816 грн 73 коп. відшкодування моральної шкоди та 2125 грн судових витрат, а всього 10941 грн.73 коп. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 23665 грн 34 коп. страхового відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, та 1183 грн 27 коп. страхового відшкодування моральної шкоди, а всього 24848 грн 61 коп. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржене рішення незаконним і необґрунтованим, ухваленим при неповному встановленні обставин, які мають значення для справи. На думку апелянта, судом першої інстанції не досліджувалися докази, зокрема товарні чеки, надані на підтвердження понесених позивачкою витрат на лікування. Апелянт вказує, що витрати на лікування потерпілого, які не підтверджені відповідним медичним закладом, не відшкодовуються. Представник апелянта зазначив, що позивачкою не було додано жодного рецепту або листка призначень відповідного медичного закладу щодо призначень медичних препаратів, які зазначені у товарних чеках. Крім того, надані ОСОБА_1 чеки не містять конкретної назви медичних препаратів. Представник ПАТ «СК «Українська страхова група» вказує, що позивачка в порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надала в страхову компанію оригінали чеків. На думку апелянта, місцевий суд безпідставно стягнув з ПАТ «СК «Українська страхова група» моральну шкоду в розмірі 1 183,27 грн у зв`язку з необґрунтованістю вимог про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю.

Позивачка ОСОБА_1 правом на подання відзиву не скористалася, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляла, що не перешкоджає перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Згідно положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8816,73 грн відшкодування моральної шкоди та 2125 грн судових витрат не оскаржується, а тому в силу частини 1 статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_2 , позивачці ОСОБА_1 завдана матеріальна шкода у вигляді витрат на лікування у розмірі 23665,34 грн згідно поданих оригіналів товарних чеків. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, то місцевий суд дійшов до висновку, що матеріальна шкода підлягає стягненню із страховика. При цьому з урахуванням ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», судом стягнуто на користь позивача із ПАТ «СК «Українська страхова група» моральну шкоду у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 1183,27 грн.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 12.08.2017 близько 19 год 50 хв. на автодорозі «Стрий-Чернівці» між населеними пунктами с. Рибне та с. Павлівка Тисменицького району Івано-Франківської області з вини відповідача, який керував автомобілем марки «CHEVROLET NIVA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася ДТП. Останній, порушивши вимоги п. 2.3б, 10.1, 12.1, 13.3 ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Primera» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , серед пасажирів якого була позивачка ОСОБА_1 .

Вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23.12.2019, який набрав законної сили згідно ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 01.06.2020, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.15-21).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6611796 від 28.04.2017 ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», правонаступником якого є ПАТ «СК «Українська страхова група».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_1 , яка була пасажиром автомобіля «Nissan Primera» реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді часткового розриву крижово-клубового з`єднання справа, часткового розриву правого сідничного м`язу, забійної гематоми передньої поверхні правої гомілки, рваних ран передньої поверхні обох колінних суглобів, посттравматичної вегето-судинної дистонії, легкого атактичного синдрому, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 5).

Згідно товарних чеків позивач понесла витрати на лікування на загальну суму 29 205,18 грн (а.с. 6-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтями 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення згоди між сторонами; 3 ) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Пунктом 24.1. ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Разом з цим, на підтвердження своїх вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди, зокрема витрат на лікування, ОСОБА_1 надано оригінали товарних чеків на загальну суму 29 205,18 грн (а.с. 6-14). Однак, апеляційний суд констатує той факт, що ні в виписці із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 , ні в матеріалах справи не міститься жодних медичних документів, які б підтверджували, що найменування ліків про які зазначено у товарних чеках, були придбані позивачкою згідно лікарських призначень. При цьому колегія суддів зауважує, що у згаданій виписці зазначено про те, що хвора отримувала знеболювальні, протизапальні, протинабрякові препарати, антисептики, ранозагоюючі препарати. Однак жодних доказів, які б давали підставу суду вважати, що ліки які відображені у товарних чеках, були придбані позивачкою саме за лікарським призначенням остання не надала.

Враховуючи відсутність будь-яких фактичних даних про призначене лікарем лікування, необхідністю придбання саме тих ліків, які зазначені у товарних чеках, апеляційний суд приходить до переконання про недоведеність вимог в цій частині.

Статтею 26-1 ЗУ ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Зважаючи на те, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами розмір завданої їй матеріальної шкоди, відтак колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати відповідно до положень наведеної вище статті.

З огляду на вищенаведене колегія суддів дійшла переконання, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, неповно дослідив наявні у справі докази і дав їм неналежну правову оцінку, невірно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про про часткове задоволення позову.

Таким чином, оскільки рішення місцевого суду в оскарженій частині постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, його в цій частині необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, завданої злочином, відмовити. Рішення суду в неоскарженій частині залишити без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин судові витрати, понесені ПАТ «СК «Українська страхова група» за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн підлягають поверненню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити.

Рішення Тисменицького районного суду від 03 червня 2021 року в частині стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 23 665,34 грн страхового відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, 1183,27 грн відшкодування моральної шкоди скасувати. Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в цій частині.

В решті рішення суду залишити без змін.

Повернути Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Українська страхова група» () судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчука

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2021 року.