ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/531/21 Номер провадження 22-ц/814/2096/21Головуючий у 1-й інстанції Дем`янченко С. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 21 липня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» до Попівської сільської ради Полтавської області, Опішнянської селищної ради Полтавської області, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» (далі ТОВ «Бурат-Агро») звернулося до суду з позовом до Попівської сільської ради Полтавської області, Опішнянської селищної ради Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,8981 га, кадастровий номер :00:011:0014, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Попівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ № 944105 від 20 лютого 2006 року та права на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зоря», місцезнаходження якого: с. Попівка Зіньківського р-ну Полтавської обл., розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай) РН № 784929 від 26 травня 2015 року.

ТОВ «Бурат-Агро» є єдиним спадкоємцем померлої за заповітом, інші спадкоємці відсутні. Приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ТОВ «Бурат-Агро» у встановлений чинним законодавством України шестимісячний строк, не подало до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Позивач в позові вказує, що вище вказаний шестимісячний строк, встановлений законодавством України, ТОВ «Бурат-Агро» пропустило з поважної причини: не було відомо про наявність заповіту ОСОБА_4 на користь ТОВ «Бурат-Агро» та про факт її смерті.

В зв`язку з вище викладеним позивач ТОВ «Бурат-Агро» прохав визначити додатковий строк для подачі ТОВ «Бурат-Агро» до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 21 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Бурат-Агро» до Попівської сільської ради Полтавської області, Опішнянської селищної ради Полтавської області, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 21 липня 2021 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прохає скасувати рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 21 липня 2021 року в повному обсязі та задовольнити позовні вимоги ТОВ «Бурат-Агро».

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судове рішення є необґрунтованим, незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду є такими, що не відповідають обставинам справи.

Вказано, що висновок суду першої інстанції про те, що необізнаність позивача про наявність заповіту не може слугувати підтвердженням поважності пропуску строку суперечить судовій практиці Верховного Суду.

Учасниками справи не надано до суду жодних належних і допустимих доказів того, що позивачу було відомо про наявність заповіту ОСОБА_4 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник третіх осіб вказав, що необізнаність позивача про наявність заповіту може слугувати підтвердженням поважності пропуску строку для прийняття спадщини, однак в такому випадку позивачу слід довести факт необізнаності про складення заповіту на його користь.

Також зазначено про правовідносини між ТОВ «Бурат-Агро» та спадкодавцем щодо оренди земельної ділянки останньої строком на 10 років, згідно з договором оренди землі від 01 березня 2006 року.

Прохав оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Представник ТОВ «Бурат-Агро» Фінько О.П. вимоги апеляційної скарги підтримала та прохала її задовольнити з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представник третіх осіб адвокат Омельченко М.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечував та прохав залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників позивача та третіх осіб, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,8981 га, кадастровий номер :00:011:0014, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Попівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ № 944105 від 20 лютого 2006 року та права на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зоря» місцезнаходження якого: с. Попівка Зіньківського району Полтавської області, розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай) РН № 784929 від 26 травня 2015 року (а.с. 60, 61).

Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 закінчився 10 червня 2007 року.

Згідно заповіту від 17 листопада 2006 року посвідченого секретарем Попівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області Сахно Г.П., ОСОБА_4 на випадок смерті зробила слідуюче розпорядження, яким все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла на користь ТОВ «Бурат-Агро» (а.с.6).

З повідомлення приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області № 66/01-16 від 06 квітня 2021 року вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не заведена спадкова справа (а.с.39).

Згідно довідки Опішнянської селищної ради Полтавської області, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована в с. Заїченці Зіньківського району Полтавської області (а.с.137).

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З вищевказаного вбачається, що на позивача покладено процесуальний обов`язок щодо доведення факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та нести ризик відповідних наслідків.

Так, на підтвердження факту необізнаності позивача про існування заповіту, останнім до суду першої інстанції подано доповідну записку представника ТОВ «Бурат-Агро» від 04 лютого 2021 року генеральному директору ТОВ «Бурат-Агро», в якій вказано, що наприкінці січня 2020 року представника підприємства було повідомлено про наявність заповіту ОСОБА_4 на їх користь, та постанову приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Москівець С.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Однак вищевказані письмові докази не підтверджують факт необізнаності позивача про складений на його користь заповіт, адже вони не є достатніми та повністю залежать від волі самого позивача.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Бурат-Агро» та ОСОБА_4 01 березня 2006 року укладено договір оренди землі, строком на 10 років (а.с. 171-172). Враховуючи те, що позивач, відповідно до норм укладеного договору, має вносити орендну плату раз на рік, то ТОВ «Бурат-Агро» є обізнаним про смерть 10 грудня 2006 року орендодавця.

До того ж, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були допитані судом першої інстанції під час судового засідання, у сукупності із іншими доказами, доводять, що позивач був обізнаний про існування заповіту.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який врахувавши вищевикладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності встановив, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем без поважних причин. Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Що ж стосується доводу позивача про те, що суд першої інстанції вказав, що необізнаність ТОВ «Бурат-Агро» про наявність складеного на їх користь заповіту не є підтвердженням поважності пропуску строку для прийняття спадщини, що не узгоджується із практикою Верховного Суду, то колегія суддів зазначає, що сама по собі необізнаність спадкоємців про наявність заповіту може бути поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини лише за умови доведеності факту такої необізнаності.

Як вже зазначалося, відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З вищевказаного вбачається, що на позивача покладено процесуальний обов`язок щодо доведення факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту, а тому твердження позивача про те, що іншими учасниками справи не доведено факт обізнаності позивача про наявність заповіту ОСОБА_4 не заслуговує на увагу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Бурат-Агро», а рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 21 липня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко