Номер справи 623/872/21
Номер провадження 2/623/460/2021
РІШЕННЯ

іменем України

23 вересня 2021 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - Герцов О. М.

з участю: секретаря судового засідання - Рзаєвої І.С.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди , -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму моральної шкоди у розмірі 100000 гривень, посилаючись на те, що 16 липня 2018 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої він став інвалідом 2 групи з 01 жовтня 2018 року. Тривалий час позивач ОСОБА_3 перебував на лікуванні та був залежний від своїх рідних та близьких, які допомагали йому. Моральну шкоду завдану ОСОБА_4 оцінює в 100000 гривень.

25 березня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін.(а.с.19-20).

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 у судовому засіданні позивні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, оскільки відповідно копії вироку справа 623/1293/19 за обвинуваченням ОСОБА_4 , зазначено, що потерпілий ОСОБА_3 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мав.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом встановлено, що 16 липня 2018 року, близько о 01 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21150, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався по автошляху Київ-Харків-Довжанський, зі сторони міста Харків в напрямку міста Слов`янськ, Донецької області, зі швидкістю приблизно 82 км/год. В процесі руху на 619 км.+300 м. автошляху водій ОСОБА_4 перед початком маневру ліворуч з виїздом на смугу зустрічного руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, грубо порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 220-13/18 від 02 серпня 2018 року, внаслідок дорожньо-транспортної події у ОСОБА_3 встановлені тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів кісток лівої ноги, які по ступеню тяжкості відносяться до середньої тяжкості, по критерію тривалості розладу здоров`я, закритий вивих правого плеча, забійні рани кінцівок по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області (справа 623/1293/19) від 01 серпня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, і призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Застосувано до ОСОБА_4 вимоги статті 75 КК України і звільнено його від відбування основного покарання у виді обмеженя волі з випробуванням, визначивши іспитовий строк - 2 (два) роки. (а.с.11 -12).

Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12ААА №961203 ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності з 01.10.2018 року.(а.с.5,6,7).

Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12ААБ №282983 ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності з 01.10.2020 року.(а.с.53).

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За ч. 1 ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п.9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна має проводитися особою, яку визнано винною у вчиненні ДТП.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, їх негативний наслідок, в тому числі і пов`язаний з пошкодженням автомобіля. Внаслідок ДТП, яка викликала у позивача негативні емоції та ушкоджене здоров`я, він поніс душевні страждання, у зв`язку з чим був порушений його звичайний спосіб життя, для відновлення якого знадобились додаткові матеріальні і душевні зусилля, що призвело до вимушених змін в його житті.

З огляду на ту обставину, що внаслідок винних дій відповідача під час вищезазначеного ДТП було завдано шкоди здоров`ю, враховуючи характер та обсяг страждань і немайнових втрат, яких зазнав ОСОБА_3 та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також з огляду на обставини ДТП та встановлені судом факти, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди частково в розмірі 30000 грн. 00 коп., що відповідає положенню п.п. 8, 9 постанови Пленуму Верхового Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 моральну шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 30000 гривень 00 копійок.(тридцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106; рахунок отримувача: UA0026001) судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок (дев"ятсот вісім гривень 00 копійок).

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О.М.Герцов

Повний текст рішення виготовлено 28 вересня 2021 року.