Справа № 314/3048/21
Провадження № 2/314/1070/2021
15.09.2021 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Свідунович Н.М.,
секретар судового засідання Печонкіна В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу № 314/3048/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачі звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначають, що сторони були власниками 1/3 часток квартири АДРЕСА_1 , де і зареєстровані по теперішній час. У 2015 році ОСОБА_3 виїхав на заробітки до іншої держави, свого майна не утримував, наміру повертатись не виказував. У 2019 році ОСОБА_3 повернувся, з ОСОБА_2 уклав договір дарування, яким передав безоплатно своїй матері ОСОБА_2 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , однак знятися з реєстрації не встиг, знову виїхав за кордон. Позивачі стверджують, що ОСОБА_3 із 15.05.2015 у вказаній квартирі не проживає, повертатись наміру не має, знятися з реєстрації змоги не має, адреса проживання ОСОБА_3 за кордоном не відома. Позивачі змушені сплачувати кошти за комунальні послуги, позбавлені можливості зареєструвати в квартирі інших родичів. Факт не проживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується актом депутатів Михайлівської сільської ради про відсутність особи за місцем реєстрації від 08.07.2021. Позивачі просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 28.07.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, через канцелярію Вільнянського районного суду Запорізької області подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
У судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилась, через канцелярію Вільнянського районного суду Запорізької області подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.
За таких підстав, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.
Позивачам та відповідачу на праві приватної спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом Орендного підприємства Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації № 22159753 від 16.03.2009 про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
З договору дарування частки квартири від 05.07.2019 вбачається, що ОСОБА_3 передав безоплатно своїй матері ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 , прийняла від свого сина ОСОБА_3 у власність як дарунок 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,5 кв. м., житловою площею 28,1 кв. м., що підтверджується Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172726128 від 05.07.2019.
Згідно довідки виконавчого комітету Михайлівської сільської ради від 02.07.2021 № 386, виданої ОСОБА_1 вбачається, що він має склад сім`ї (зареєстрованих) брата- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований, але не проживає з 2015 року).
Згідно довідки виконавчого комітету Михайлівської сільської ради від 13.07.2021 № 02-18-03/11 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований, але не проживає з 15.05.2005 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.
Право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст. 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у житловому приміщенні, якщо інше не встановлено між власником житла або законом. Такий висновок зроблено Верховним Судом України у Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ (розділ «усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК)»).
Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 16.11.2016 № 688/63/15-ц, порівняльним аналізом ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст. ст. 150,156 у поєднанні зі ст. 64 ЖК України слід дійти висновку, що положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Доказів, які б свідчили про те, що відповідач не проживає у вказаному будинку з поважних причин, а також те, що між ним та позивачами була якась інша угода щодо порядку користування зазначеним приміщенням в ході розгляду справи не було встановлено.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 більше одного року у вказаній квартирі не проживає без поважних причин, суд приходить до висновку, що він втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .
За таких підстав, суд приходить до беззаперечного висновку, що обставини позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд-
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, які починають відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Наталія Миколаївна Свідунович