01.10.2021 ЄУН 337/4751/21
Провадження 2/337/2358/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2021 року Хортицкий районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря Шаповалової А.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та мешкає: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чернявський Владислав Вікторович, про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

26.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 - як на спільне майно подружжя, та 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В позовній заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на усе належне майно, до складу якого входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 . При житті чоловік заповіт не складав. Позивач, як дружина померлого є спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. Для оформлення своїх спадкових прав звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського В.В., яким 24.07.2021р. було заведено спадкову справу №153/2021, та який відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки спадкодавець при житті не отримав правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_2 , про що виніс постанову № 857/02-31 від 18.08.2021р. Квартира знаходиться в будинку ЖБК № 218 «Комунальник-11». Вказану квартиру було надано її чоловіку ОСОБА_3 , як члену ЖБК, на підставі ордеру №710 серії А-ІІ від 20 липня 1977р. Пай за квартиру був сплачений ними у період шлюбу у 1992 році, тому їй належить 1/2 частина зазначеної квартири.

Крім того, спадкоємцем першої черги є син спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на час відкриття спадщини був зареєстрований у квартирі. Але син ОСОБА_2 не прийняв спадщину оскільки з липня 2011 року фактично мешкає за кордоном, в квартирі разом з ними не проживав, а лише був формально зареєстрованим, що підтверджується довідкою ЖБК № 218 «Комунальник-11» від 10.08.2021р. Державна реєстрація відповідача в квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька, за адресою реєстрації.

Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 - як на спільне майно подружжя, та 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а взагалі визнати право власності в цілому на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2021 року, відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2021 року витребувано від Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського В.В. копію спадкової справи після померлого ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Мєдвєдєва А.В. надала суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання у повному обсязі заявлених позовних вимог, з клопотанням про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що з липня 2011 року фактично мешкає за кордоном, в квартирі разом з батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час його смерті не проживав, спадщину не прийняв.

Третя особа, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чернявський В.В., в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Суд вважає можливим провести підготовче судове засідання у відсутність сторін та третьої особи.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи, надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №2294.

Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 знаходилася у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 21 жовтня 1972 року, актовий запис № 3429.

Згідно копії ордеру №710 серії А-ІІ від 20 липня 1977р., який міститься в матеріалах справи, квартира АДРЕСА_2 ) була надана ОСОБА_3 , як члену ЖБК № 218 «Комунальник-11». Пай за квартиру був сплачений у 1992 році, що підтверджується довідкою ЖБК № 218 «Комунальник-11» №89 від 03.10.2018р., тобто у період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 15 Закону УРСР від 7 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», який діяв на час виникнення правовідносин (набрав чинності з 15 квітня 1991 року, втратив чинність згідно із Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V з 20.06.07р.), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до п. 3 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» від 26 березня 1991 року положення статті 15 Закону Української РСР «Про власність» застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року.

Аналогічні підстави набуття права власності на квартиру членом житлово-будівельного кооперативу також визначені ст. 384 ч.3 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року. Згідно зі ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником, таким чином ОСОБА_3 , як член Кооперативу, є власником квартири АДРЕСА_2 .

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, яке нажито подружжям у період шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, при цьому, згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, долі є рівними, тому позивачу належить 1/2 частина зазначеної квартири.

Таким чином, спадкова маса після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 склала, у тому числі, 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно матеріалів спадкової справи №153/2021 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , звернулася тільки його дружина ОСОБА_1 . Разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час його смерті була зареєстрована його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 .

Згідно ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Державна реєстрація ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька ОСОБА_2 за цією адресою реєстрації.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 жовтня 2020 року справа № 569/15147/17 провадження № 61-39308св18.

Згідно заяви наданої відповідачем він визнає, що на час смерті батька не проживав разом з ним.

Суду не надано будь яких відомостей про звернення відповідача до компетентних органів для прийняття спадщини після померлого батька.

Відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача законні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 89, 258, 259, 263-273 ЦПК України ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 - як на спільне майно подружжя, та 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а взагалі визнати право власності в цілому на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене в Запорізькому апеляційному суді через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з часу виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01.10.2021

Суддя: Л.Г. Салтан