№ провадження 2/646/1713/2021
Справа № 646/3474/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Теслікової І.І.,

за участю секретаря судового засідання Бєлівцової О.А.,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової Маргарити Євгеніївни (61003, м. Харків, м-н. Павлівський, 4), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ) про скасування реєстрації права власності,-

встановив:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою Червонозаводського районного суду від 03.06.2021 року вказана позовна заява залишена без руху та на її виконання позивачем надано заяву.

Ухвалою від 14.06.2021 року вказана позовна заява повторно залишена без руху та на її виконання позивачем надано заяву.

Ухвалою Червонозаводського районного суду від 07.07.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила закрити провадження по справі.

Інші учасники розгляду справи в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чаном.

Позовними вимогами у вказаній позовній заяві є:

-Скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження запис про реєстрацію права власності №40502553, №40503125 1/6 квартири за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_3 , 1/6 квартири за адресою: АДРЕСА_6 за ОСОБА_4 ,

-Скасувати відповідне рішення від 11.02.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:56564600, прийняте державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцовою Маргаритою Євгенівною

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, у позовній заяві заявлено вимогу про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про реєстрацію права власності.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Відтак, вимога про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису №40502553, 40503125 про реєстрацію права власності на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_5 , за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , є такою, що суперечить закону.

Крім того, щодо вимоги про скасування відповідного рішення від 11.02.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:56564600, прийняте державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцовою Маргаритою Євгенівною, суд зазначає наступне.

Так, у статті 124КонституціїУкраїни закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125КонституціїУкраїни судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно з вимогами частини першої статті 18ЗаконуУкраїни «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 (справа №826/14759/18) зазначила, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(далі - Закон №1952-IV) (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 цієї ж статті визначено, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до статті 4 цього Закону державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності.

Пунктом 3 частини першої статті 2 Закону №1952-IV заявником щодо вчинення реєстраційних дій є, зокрема, власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Таким чином, державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

Як установлено судом, ОСОБА_1 оскаржує щодо нього запис про право власності, вчинений держреєстратором на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх, індексний номер 56564600, з тих підстав, що він особисто ні до держреєстратора, ні до будь-якого іншого органу із заявою про реєстрацію права власності не звертався та нікого не уповноважував на вчинення таких дій від його імені.

Отже, в даному випадку спірні правовідносини у сфері державної реєстрації прав виникли між двома суб`єктами, позивачем та держреєстратором, а тому даний спір слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, Червонозаводський районний суд м. Харкова не є належним судом для розгляду вказаної позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. 255, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової Маргарити Євгеніївни (61003, м. Харків, м-н. Павлівський, 4), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ) про скасування реєстрації права власності- закрити.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. (номер документа квитанції 38 від 24.05.2021 року).

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної категорії справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч. 2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя І.І. Теслікова