Ухвала

15 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 522/22887/13-ц

провадження № 61-42322св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Петрова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Мартєва С. Ю., Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлана Володимирівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву Акціонерного товариства «УкрСиббанк», подану представником Васильченко Світланою Олександрівною, про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлана Володимирівна, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко С. В., про звернення стягнення на предмет іпотеки, за іпотечним договором, укладеним з ОСОБА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів з продажу майна, яке зараз зареєстроване за набувачем ОСОБА_1 .

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 28 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 28 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 28 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грози І. В. задоволено частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2011 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2018 року скасовано і прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2020 року заяву представника АТ «УкрСиббанк» про внесення виправлень (виправлення описок) до постанови Верховного Суду від 25 березня 2020 року задоволено.

Абзац п`ятий сторінки 11 постанови Верховного Суду від 25 березня 2020 року викладено у наступній редакції: «Судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій не відповідають вказаним вимогам закону».

У абзаці другому резолютивної частини постанови словосполучення «Рішення Київського районного суду міста Одеса від 15 лютого 2011 року» замінено словосполученням «Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 28 січня 2015 року».

У задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» про роз`яснення постанови Верховного Суду від 25 березня 2020 року відмовлено.

Короткий зміст вимог заяви та її обґрунтування

У травні 2021 року через засоби поштового зв`язку АТ «УкрСиббанк» в особі представника Васильченко С. О. подало до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі.

Заява обґрунтована тим, що постанова Верховного Суду від 25 березня 2020 року не містить мотивів та оцінки суду щодо вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за основним боргом (суми неповернутого кредиту) у розмірі 676 230,51 доларів США та відсотків у розмірі 65 373,99 доларів США, а всього - 741 604,50 доларів США, правомірність якої встановлена судовим рішення у справі № 1512/2-11160/11.

Відсутність будь-яких висновків та мотивів на предмет оцінки правомірності чи неправомірності вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості у розмірі 741 604,50 доларів США свідчить про те, що вимога в цій частині належним чином у спосіб, визначений ЦПК України, розглянута не була, оскільки за змістом постанови Верховного Суду від 25 березня 2020 року відсутні будь-які посилання на норми права, які б давали підстави вважати зобов`язання за іпотекою припиненими та відсутні висновки про припинення іпотеки. Вказане свідчить про необхідність в даному випадку застосування статті 270 ЦПК України.

Посилаючись на зазначене заявник просив суд: ухвалити додаткову постанову, якою позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості у розмірі 741 604,50 доларів США задовольнити. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17 листопада 2006 року № 304 МКФ у розмірі 741 604,50 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну предметів іпотеки для їх подальшої реалізації суб`єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Доводи інших учасників справи щодо заяви про ухвалення додаткового рішення

У липні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заперечення на заяву банку про ухвалення додаткового рішення, в якій просив у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» відмовити.

Позиція Верховного Суду та її нормативно-правове обґрунтування

Заява АТ «УкрСиббанк» про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно до частини другої статті 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилася невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Перелік підстав за яких може бути постановлено додаткове рішення, є вичерпним.

Отже, додатковими судовими рішеннями є додаткова ухвала, додаткове рішення чи додаткова постанова, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням. Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України і воно не може змінити суті основного рішення.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 760/34441/19 (провадження № 61-14841св20).

Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грози І. В. задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 28 січня 2015 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 червня 2018 року скасовано і прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Тобто з постанови Верховного Суду від 25 березня 2020 року вбачається, що позивачу відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі, тому відсутні підстави, передбачені статтею 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення.

Доводи наведені в обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення є безпідставними, оскільки додаткове рішення суду - це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Суд не вправі під виглядом додаткового рішення змінити зміст рішення або вирішити нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав, ніж ті, що передбачені статтею 270 ЦПК України, суд відмовляє у задоволенні заяви.

Заява АТ «УкрСиббанк» не містить правових підстав, визначених частиною першою статті 270 ЦПК України, за наявності яких суд може ухвалити додаткове рішення.

Тому колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

ЄСПЛ вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «УкрСиббанк», поданої представником Васильченко Світланою Олександрівною, про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлана Володимирівна, про звернення стягнення на предмет іпотеки, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Петров

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

С. Ю. Мартєв

О. С. Ткачук