Провадження № 2-з/760/665/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Ішуніна Л. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій останній просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ТОВ «Кредитні ініціативи» вчиняти дії щодо відчуження квартири, вселення до квартири, вчинення будь-яких дій пов`язаних з доступом до квартири, та уповноваження інших будь-яких осіб щодо вчинення будь-яких дій відносно вказаної квартири; заборонити реєстрацію будь-яких осіб в квартирі; заборонити будь-яким особам вчиняти дії по передачі права власності/користування на зазначену квартиру.

Заява мотивована тим, що заявнику стало відомо від представників ТОВ «Кредитні інвестиції», що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» здійснив відступлення своїх прав вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» за Кредитним договором № 1694 від 25 жовтня 2006 року та Договором іпотеки, які були укладені між ним та банком. Водночас, останньому не надавалось жодних документів та повідомлень щодо відступлення права вимоги. 17 травня 2021 року з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна йому стало відомо, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи». На даний час представники ТОВ «Кредитні ініціативи» силоміць проникли до квартири, змінили дверні замки, позбавили заявника житла. Крім того, 03 червня 2021 року за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001509 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, в якому ОСОБА_1 визнано потерпілим та вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого. Водночас, як вбачається з розміщеної на сайті OLX інформації вказана квартира виставлена на продаж.

Таким чином, вважає, що на даний час його незаконно позбавлено права власності на квартиру.

Заявник вказує, враховуючи вищевикладені обставини, має намір звернутись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування державної реєстрації права власності, тому звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, оскільки в разі не здійснення забезпечення позову квартира буде відчужена на користь третіх осіб, та заявник фактично буде позбавлений можливості захисту своїх прав та права власності на квартиру.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог частини першої статті 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і находяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої татті 150 ЦПК України).

При цьому, такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, заявником у подальшому буде подано позов про визнання протиправною та скасування державної реєстрації права власності. Зазначений спір стосується квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17 травня 2021 року квартира (100%) за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», підставою для державної реєстрації став іпотечний договір № 3019, виданий 25 жовтня 2006 року, за яким іпотекодавцем є ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 2, частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій що набрало законної сили.

Ураховуючи вищевикладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову частково та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , а також заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної квартири.

До такого висновку суд приходить, виходячи із того, що вимоги, які містяться в заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборону вчиняти певні дії є обґрунтованими, законними та співмірними із викладеними позовними вимогами, які заявник має намір заявити у позовній заяві, та з урахуванням того, що спір виник саме стосовно вказаного майна, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, при цьому заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Щодо вимог заяви в частині заборони ТОВ «Кредитні ініціативи» вчиняти дії щодо відчуження квартири; заборонити будь-яким особам вчиняти дії по передачі права власності/користування на зазначену квартиру, то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки саме по собі накладення арешту на майно передбачає також і заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження указаного нерухомого майна та є перешкодою для проведення відповідних дій щодо майна.

Що стосується вимоги про заборону реєстрації будь-яких осіб в квартирі, вселення до квартири, вчинення будь-яких дій пов`язаних з доступом до квартири, та уповноваження інших будь-яких осіб щодо вчинення будь-яких дій відносно вказаної квартири, то вона задоволенню також не підлягає з огляду на наступне.

Право власності це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб, тому зазначені вище заходи забезпечення позову не можуть бути застосовані судом, оскільки обмежують право власника майна.

Враховуючи вище викладене, характер спору, що виник, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви.

Керуючись статтями 149-154, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 30,3 кв.м, жилою площею: 17,1 кв. м.

Заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер 000, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 30,3 кв.м, жилою площею: 17,1 кв. м.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Зазначити дані заявника (позивача): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Зазначити дані відповідачів:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21;

- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, місцезнаходження: м. Київ, вул. Михайла Драгомирова, 20, прим. 320.

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна