Справа № 445/1488/21
провадження № 2/445/564/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за давністю користування,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за давністю користування .

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба, останнім місцем її проживання було АДРЕСА_1 . У власності баби було 16/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що визначається рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 02.02.1978р., яке було виконане згідно акту від 17.02.1978року.

Вказує, що після смерті баби спадкова справа не відкривалась і спадщини ніхто не приймав, вона проживала від народження з бабою, та після смерті баби там проживає, використовує його для проживання та проживання своєї сім`ї, здійснює поточний ремонт, сплачує необхідні платежі, використовує земельну ділянку. Зазначає, що вказаний житловий будинок збудували її дід та баба, які розлучилися в 1977році, і здійснили поділ цього будинку згідно вищезазначеного рішення суду, тому вважає, що вона має право набути право власності на вказану частину будинку, яка належала бабі, за давністю користування.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 на розгляд справи не з`явилася, подала до суду заяву, якою позов визнала та просила проводити розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнала.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписуючими засобами не здійснювалося.

При розгляді позову судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин:

Позивач після смерті баби з 2010року користується частиною житлового будинку АДРЕСА_1 , що становить її частину в розмірі 16/25.

Вказана частина 16/25 житлового будинку загальною площею 62,8 м2, складається з чотирьох житлових кімнат, однієї кухні та коридору. А житловий будинок забудований дідом та бабою позивачки. Спадщини після смерті баби ніхто не приймав.

З часу початку користування вказаним майном позивач відкрито, безперервно, без таємниць користується вказаною частиною житлового будинку, обробляє земельну ділянку, вважає її своєю. Сплачує необхідні платежі для обслуговування даного майна, провів його поточний ремонт, в даному будинку знаходяться його речі. Іншими словами: тривало, добросовісно, відкрито та безперервно, без таємниць володіє житловим будинком, ставиться до нього як до свого власного майна.

Позивач заволодів даним майном добросовісно, обставини у зв`язку з якими виникло володіння цим майном не давали сумніву щодо правомірності користування ним.

Інших доказів до справи позивачем не додано, клопотань про витребування інших доказів не заявлялось.

Оцінюючи кожний аргумент, наведений учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову з урахуванням наступного.

Зі свідоцтва про смерть від 15.12.2010року видно, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Золочеві Львівської області. Зі свідоцтва про розірвання шлюбу від 25.08.1977року видно, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано 25.08.1977року.

Зі свідоцтва про народження від 17.09.2002р та свідоцтва про смерть від 01.04.2020року видно, що їх син ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі свідоцтва про народження від 05.04.1989року та свідоцтва про шлюб від 18.11.2017року видно, що батьком позивачки зазначений ОСОБА_5 , а позивачка уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

З будинкової книги видно, що позивачка проживає в даній частині будинку з 1989року.

Зі змісту рішенням народного суду Золочівського району Львівської області від 02.02.1978року видно, що житловий будинок був поділений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з облаштування двох окремих входів. А з акту судовиконавця від 17.02.1978року вбачається, що вказане рішення було виконане примусово.

З технічного паспорта від 15.08.2020року вбачається, що частина житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_3 становить 16/25 частки в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Набувальна давність є способом виникнення права власності, тобто таким способом, відповідно до якого право власності на цю річ виникає вперше, або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України.

Суд враховує, що будинок збудований до 1978 року, оскільки згідно рішення суду в цьому році був здійснений його поділ. Протягом визначених ст.344ЦКУ строків ніхто не вчиняв дій, що свідчили б про обов`язок повернути (витребувати) майно з часу коли позивач став ним самостійно користуватись з 2010року.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач фактично володіє та користується вказаним майном. Строк володіння майном повністю відповідає положеннями ст.344ЦК України.

Суд вважає, що до даних правовідносин слід застосувати наступні правові норми:

01.01.2004р. вступив в дію УК України, статтею 344 якого передбачено виникнення права власності за набувальною давністю.

Як зазначено в ст. 344 ч.1 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом.

Відповідно до ч.4ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З врахуванням того, що відповідачі позов визнали, подавши про це заяву, до початку розгляду справи по суті, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням встановлених судом обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право власності на частину житлового будинку за набувальною давністю, а відповідно позов є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 3,11,1516,335,344 ЦК України. ст.12,13,81,89,200,206,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за давністю користування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 16/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 62,8м2 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2021 року.

Суддя В. М. Сивак