Ухвала

28 липня 2021 року

м. Київ

справа № 705/2550/16-ц

провадження № 61-17349св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 103 477,55 доларів США, що еквівалентно

2 803 206,87 грн, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 42 048,10 грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня

2018 року скасовано та ухвалено нове, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту відповідно до кредитного договору у розмірі

18 580,22 доларів США. В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» понесені позивачем судові витрати у розмірі 7 551,84 грн.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені відповідачем судові витрати у розмірі 11 327,76 грн, витрати за проведення судово-економічної експертизи у розмірі 1 598,30 грн.

Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції в частині розподілу судових витрат, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , постанову Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року в частині розподілу судових витрат змінено і визначено розмір судових витрат.

Стягнуто з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 різницю понесених судових витрат у розмірі 51 493,46 грн.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник посилається на те, що суд касаційної інстанції у мотивувальній частині постанови зазначив про стягнення з банку на його користь судових витрат за подання апеляційної скарги у розмірі 51 744,40 грн та за проведення експертизи у розмірі 7 300,90 грн, однак у резолютивній частині не вирішено питання стосовно стягнення витрат за проведення експертизи у розмірі 7 300,90 грн, а тому просить стягнути з банку ці кошти на свою користь.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки зазначені у ній обставини не свідчать про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у розумінні статті 270 ЦПК України, а могли б бути підставою для виправлення описки у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції, у разі її допущення.

Разом з тим, суд касаційної інстанції такої описки не допустив.

У мотивувальній частині судового рішення зазначено, що позов банку задоволено на 17,96%, отже вимоги на 82,04% залишилися незадоволеними.

З огляду на положення частини десятої статті 144 ЦПК України суд пропорційно до задоволених вимог стягнув судові витрати та зобов`язав

АТ КБ «ПриватБанк», на який покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю ОСОБА_1 .

При вирішенні питання про судові витрати суд врахував розмір витрат за проведення експертизи, про які зазначає заявник (51 744,40 грн + 7 300,90 - 7 551,84 грн = 51 493,46 грн), де 51 744,40 грн - 82,04% від сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги судового збору (63 072,15 грн); 7 300,90 грн - 82,04% від понесених відповідачем витрат за проведення експертизи (8 899,20 грн), 7 551, 84 грн - 17,96% від сплаченого банком до суду першої інстанції судового збору (42 048,10 грн).

Отже, відсутні підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, а також суд не вбачає підстав за власною ініціативою виправляти описку у судовому рішенні.

Керуючись статями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович