Провадження № 2/761/107/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Горпенюк М.А.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача Полич Є.В.

представника третьої особи Хворостяного О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», третя особа Приватне акціонерне товариство «Автокапітал» про захист прав споживачів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів до АТ «Українська автомобільна корпорація» в особі філії «Автомобільний центр Київ» АТ «Українська автомобільна корпорація», у якому просив розірвати договір купівлі-продажу автомобіля № , укладений 03.10.2014 між Філією «Автоцентр на Московському» АТ «Українська автомобільна корпорація» та ОСОБА_2 , стягнути з відповідача кошти в розмірі 2130305,36 грн., моральну шкоду у розмірі 90000,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою від 26.12.2016 відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження.

02.07.2018 позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 162 мінімальні заробітні плати. В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_2 не змінювалися.

Протокольною ухвалою суду від 20.04.2021 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПрАТ «Автокапітал».

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 03.10.2014 між АТ «Українська автомобільна корпорація», в особі філії «Автоцентр на Московському» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля № .

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, продавець, керуючись рішенням покупця, який вибрав потрібний йому автомобіль, модель Mercedes-BenzML 350 BlueTec, рік випуску 2013 року, замовлення № із представлених в салоні зразків, зобов`язався передати у власність покупця автомобіль, аналогічний вибраному взірцю і який буде придбаний продавцем у майбутньому, а покупець зобов`язаний прийняти переданий автомобіль і оплатити його за ціною в розмірі та в порядку, визначеному договором.

У 2016 році, під час проходження техогляду згідно регламенту на сервісній станції за адресою м. Київ, Московський проспект, буд. 22 позивачем було виявлено, що рік випуску автомобіля - 2011, але за умовами договору позивач придбав та сплатив грошові кошти за автомобіль 2013 року випуску.

На запит позивача від 04.08.2016 року компанією DaimlerAG було надано відповідь від 22.08.2016, у якій зазначено, що автомобіль Mercedes-BenzML 350, № НОМЕР_1 покинув завод в Таскалуса 17.10.2011 року та додатково надано витяг із внутрішньої системи DaimlerAG.

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення пункту 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», не надав позивачу достовірну інформацію про дату виготовлення транспортного засобу, чим позбавив її свідомого і компетентного вибору. На думку позивача, відповідач навмисно ввів в оману позивача відносно дати виготовлення автомобіля, в результаті чого позивач зробив перевагу вищевказаному автомобілю та сплатив за нього відповідачу вартість виходячи з того, що дата його виготовлення 2013 рік.

Пунктом 7 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживчих властивостей - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Згідно статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого строку недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Позивач стверджує, що на підставі пункту 7 статті 15 та статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» договір купівлі-продажу автомобіля № від 03.10.2014 підлягає розірванню, а відповідач повинен відшкодувати позивачу збитки, які були понесені у зв`язку із придбанням позивачем транспортного засобу Mercedes-BenzML 350 BlueTec, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 у розмірі повної ціни автомобіля 75127,00 євро, що за курсом міжбанківської валютної біржі станом на 21.12.2016, з урахуванням частини 2 статті 533 Цивільного кодексу України, становить 2073505,20 грн., суми страховою премії за договором добровільного страхування наземного транспорту № MOD 7879 від 30.10.2014 в розмірі 56800,16 грн. та моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача.

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що підстави для розірвання договору купівлі-продажу № від 03.10.2014 відсутні, оскільки у договорі вірно (достовірно) вказано, на підставі документів заводу-виробника, інформацію про рік випуску автомобіля - 2013, крім того, автомобіль не має недоліків та повністю придатний для використання за своїм цільовим призначенням, договір купівлі-продажу належним чином виконаний і за положеннями договору, розірвати договір, після його виконання, покупець має право лише при виявленні істотного недоліку, натомість відсутність у автомобілі будь-яких недоліків свідчить те, що позивач на постійній основі користується автомобілем та регулярно проходить технічний огляд згідно регламенту, що підтверджується показниками одометра. Звертає увагу суду, що позивачка фактично не відмовлялася від договору купівлі-продажу. Просив врахувати письмові пояснення, а також правовий висновок, викладений у аналогічній справі № 752/2634/13-ц.

Представник третьої особи ПрАТ «Автокапітал» в судовому засіданні зазначив, що на його думку позов задоволенню не підлягає, оскільки автомобіль, який позивачка придбала у відповідача, згідно специфікації № 00276 від 05.04.2013 до договору купівлі-продажу № 2/PKW від 15.04.2008, укладеного між ПрАТ «Автокапітал» та DaimlerAG, є 2013 року випуску.

Відповідно до сертифікату походження автомобіль був відвантажений із заводу-виробника Mercedes-BenzU.S. InternationalInc. на адресу ПрАТ «Автокапітал» 21.03.2013. Згідно вантажно-митної декларації № 100270000/2013/158284, рік випуску зазначено 2013. Автомобіль позивача зареєстрований в органах МВС 2013 року випуску. Зауважив, що рік виготовлення автомобіля, як готового товару, повинен визначатися на підставі документів, які підтверджують дату його передання дистриб`ютору.

Представники позивача наполягали на тому, що згідно листа заводу-виробника DaimlerAG від 22.08.2016, автомобіль покинув завод в Таскалуса саме у 2011 році, а тому рік виготовлення є 2011, просили також врахувати висновок судового експерта Матвеїва В.В. за результатами проведення автотоварознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 15561/17-54 від 22.11.2017, відповідно до якого датою виготовлення автомобіля визначено 2011 рік.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з урахуванням наступного.

03.10.2014 між АТ «Українська автомобільна корпорація» в особі філії «Автоцентр на Московському» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля № .

Відповідно до пункту 1.1. договору купівлі-продажу, продавець, керуючись рішенням покупця, який вибрав потрібний йому автомобіль, модель Mercedes-BenzML 350 BlueTec, рік випуску 2013, замовлення № із представлених в салоні зразків, зобов`язується передати у власність покупцеві автомобіль, аналогічний вибраному взірцю і який буде придбаний продавцем в майбутньому, а покупець зобов`язується прийняти переданий автомобіль і оплатити його за ціною в розмірі та порядку, визначеному цим договором.

Згідно пункту 2.4. договору купівлі-продажу, повна ціна автомобіля становить 1276408,00 грн. Згідно курсу міжбанківської валютної біржі на день підписання сторонами цього договору відповідає 75127,00 євро. Інформація про курс міжбанку розміщена на сайті www/Mercedes-benz.ua та/або може надаватись продавцем.

Відповідно до квитанцій ПАТ «Промінвестбанк» № QS01 від 28.10.2014, № QS01 від 09.10.2014, № QS01 від 03.10.2014, № QS01 від 07.10.2014, № QS01 від 11.10.2014, № QS01 від 16.10.2014, № QS 01 від 07.10.2014, № QS01 від 10.10.2014 позивач сплатила повну вартість автомобіля за договором купівлі-продажу № від 03.10.2014 у сумі 1276408,00 грн.

За актом приймання-передачі № 25188091 від 30.10.2014 відповідач передав, а позивач прийняла автомобіль Mercedes-BenzML-class, Vin-code: НОМЕР_1 без претензій по якості, комплектації та без механічних ушкоджень.

Разом з актом приймання-передачі автомобіля № 25188091 від 30.10.2014 відповідач передав позивачу документи на автомобіль: довідку-рахунок від 30.10.2014 № ВІА 488428; транзитні номери; копію дилерського договору між дилером та власником (імпортером); акт прийому-передачі автомобіля між власником (імпортером) та дилером; копію сертифікату відповідності; сервісну книжку та посібник з експлуатації.

Згідно статей 626, 627 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статей 509, 526, 599 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що на виконання договору купівлі-продажу № від 03.10.2014 позивач виконав свій обов`язок щодо оплати повної вартості автомобіля, а відповідач виконав зобов`язання щодо передання у власність позивача обраного ним автомобіля та документів на нього.

На підставі договору купівлі-продажу № від 03.10.2014 та довідки-рахунка № ВІА 488428 від 30.10.2014 позивач 30.10.2014 здійснив державну реєстрацію автомобіля марки Mercedes-Benz, модель: ML 350, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 у Центрі ДАІ 8004.

У свідоцтві серії НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz, ML 350, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , у графі В.2 рік випуску зазначено - 2013.

Позивач посилається на наявність недоліку у автомобілі та просить суд на цій підставі розірвати договір купівлі-продажу на підставі статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Про будь-які механічні несправності автомобіля у позові не йдеться.

Як передбачено частиною 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

У пунктах 12 та 15 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» наведені визначення понять «недолік» та «істотний недолік».

Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором;

Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем);

З огляду на вищевикладене суд зауважує, що за правилами статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку саме істотного недоліку, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, а не будь-якого недоліку.

Аналогічне положення міститься у пункті 10.5. договору купівлі-продажу автомобіля № , за яким розірвати цей договір після виконання сторонами зобов`язань щодо передачі у власність покупцю автомобіля і отримання продавцем коштів від покупця у сумі повної ціни автомобіля, покупець має право при виявленні істотного недоліку в автомобілі. Факт наявності істотного недоліку в автомобілі повинен бути підтвердженим або СТО дилерської мережі дистриб`ютора та/або уповноваженим представником дистриб`ютора та/або висновком експерта згідно п. 9.2. цього договору.

Представники позивача у ході судового розгляду запевняли, що автомобіль не експлуатується з огляду на наявні у ньому недоліки, однак суд критично оцінює такі заяви позивача, оскільки це не відповідає дійсності та спростовується показаннями одометра, де зафіксовано пробіг автомобіля 71590 км. відповідно до наряд-замовлення № від 05.11.2019, що свідчить про фактичне використання позивачем автомобіля відповідно до його цільового призначення.

Враховуючи вищевказане позивач не довів наявність у придбаному ним автомобілі істотного недоліку, у розумінні Закону № 1023-XII від 12.05.1991, внаслідок якого позивач позбавляється можливості використовувати автомобіль за його призначенням.

Щодо твердження позивача про те, що в порушення Закону № 1023-XII, відповідач надав йому недостовірну інформацію про товар (автомобіль), а саме про дату виготовлення товару, то це не знайшло свого підтвердження при дослідженні у сукупності наявних у справі доказів під час розгляду справи.

Так, у пункті 1.1. договору купівлі-продажу автомобіля № від 03.10.2014 визначено, що покупець вибрав потрібний йому автомобіль модель Mercedes-BenzML 350 BlueTec, рік випуску 2013, замовлення № .

У той же час у пункті 1.2. договору купівлі-продажу зазначається, що вся необхідна та доступна інформація про автомобіль (а також його додаткове обладнання), зокрема про основні властивості, умови гарантійних зобов`язань продавця, тощо, міститься у документах на автомобіль. Покупець, підписанням цього договору, підтверджує, що він був ознайомлений до підписання цього договору зі всією необхідною інформацією про автомобіль шляхом: усного роз`яснення уповноваженою особою продавця, безпосереднього огляду автомобіля у салоні продавця, ознайомлення покупця з рекламною продукцією на автомобіль, ознайомлення покупця з положеннями нормативних документів, вимогам яких відповідає автомобіль, ознайомлення покупця з Сертифікатом відповідності на автомобіль тощо. Покупець також заявляє і підтверджує те, що він свідомо та вільно зробив свій вибір автомобіля.

Суд, дослідивши наявні у справі документи на автомобіль Mercedes-BenzML 350 BlueTec, встановив наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу № 2/PKW від 15.04.2008 та специфікації № 00276 від 05.04.2013 до договору № 2/PKW, укладеного між ПрАТ «Автокапітал» та DaimlerAG, ПрАТ «Автокапітал» здійснено замовлення у заводу-виробника 51 легкових автомобілів, серед яких міститься й замовлення № , що відповідає номеру замовлення, вказаному у договорі купівлі-продажу № від 03.10.2014, укладеному з позивачем, на поставку автомобіля Mercedes-Benz, ML 350 BlueTec 4MATIC 2013 року випуску.

21.03.201, на підставі специфікації № 00276 від 05.04.2013 р. до договору купівлі-продажу 2/PKW від 15.04.2008, Mercedes-BenzU.S. InternationalInc. відвантажив на адресу ПрАТ «Автокапітал» автомобіль Mercedes-Benz, ML 350 BlueTec, номер кузову НОМЕР_1 , 2013 року виготовлення.

З сертифікату походження Со3002829 на автомобіль Mercedes-Benz, ML 350 BlueTec 4MATIC № шасі НОМЕР_1 Бірмінгенської Торгової палати, штату Алабама, США, вбачається що автомобіль є продукцією, виробленою в Сполучених штатах Америки та відвантажено заводом Mercedes-BenzU.S. InternationalInc. на адресу отримувача ПрАТ «Автокапітал» 21.03.201.

Відповідно до вантажно-митної декларації № 100270000/2013/158284 на митну територію України ПрАТ «Автокапітал» ввезений автомобіль легковий новий, рік виготовлення 2013, модельний рік виготовлення 2013, марка Mercedes-Benz, модель ML 350 BlueTec 4MATICOff-Roader, номер кузова НОМЕР_1 , виробник DaimlerAG.

У подальшому, за актом приймання-передачі № від 01.07.2014 ПрАТ «Автокапітал» передав, а філія «Автоцентр на Московському» АТ «Українська автомобільна корпорація» прийняла, на підставі дилерського договору № 1419 від 15.06.2012, автомобіль Mercedes-BenzML 350 BlueTec 4MATIC, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , який було згодом продано кінцевому споживачу - ОСОБА_2 .

Згідно пункту 5 статті 4 Митного кодексу України, випуск товарів - надання митним органом права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети.

Отже, специфікацією № 00276 від 05.04.2013 до договору купівлі-продажу 2/PKW від 15.04.2008, сертифікатом походження на автомобіль № Со3002829 від 21.03.2013 та вантажно-митною декларацією № 100270000/2013/158284 підтверджується, що DaimlerAG в особі заводу Mercedes-BenzU.S. InternationalInc. випустив 21.03.2013, а ПрАТ «Автокапітал» прийняв випущений заводом-виробником 21.03.2013 автомобіль Mercedes-Benz, ML 350 BlueTec, номер кузова НОМЕР_1 , 2013 року виготовлення.

Таким чином, представлена у суді інформація, указана у договорі купівлі-продажу автомобіля № від 01.07.2014 про рік випуску автомобіля, повністю відповідає інформації, яка міститься у документах на автомобіль, а відтак не може вважатись такою що не відповідає дійсності (є недостовірною).

Щодо листа DaimlerAG від 04.08.2016, у якому зазначено, що за витягом з внутрішньої системи для автомобіля Mercedes-Benz, ідент. № НОМЕР_1 в якості дати відправлення з заводу в Таскалуса вказано 17.10.2011, то суд не може взяти до уваги вказаний лист, оскільки у цьому листі не зазначено, що автомобіль відправлено 17.10.2011 саме на адресу відповідача або ПрАТ «Автокапітал», крім того, вказаний лист не спростовує того факту, що за специфікацією № 00276 від 05.04.201 до договору купівлі-продажу 2/PKW, сертифікату походження на автомобіль № Со3002829 від 21.03.2013 та вантажно-митній декларації № 100270000/2013/158284, саме 21.03.2013 було випущено на адресу ПрАТ «Автокапітал» автомобіль Mercedes-Benz № НОМЕР_1 , 2013 року виготовлення.

Позивачем не доведено, що достовірна інформація про рік випуску автомобіля міститься саме і лише у листі DaimlerAGвід 22.08.2016, а інформація, яка міститься у специфікації № 00276 від 05.04.2013 до договору купівлі-продажу 2/PKW, сертифікаті походження на автомобіль № Со3002829 від 21.03.2013 р., вантажно-митній декларації № 100270000/2013/158284, договорі купівлі-продажу № від 03.10.2014, навпаки, є недостовірною.

У свою чергу документи на автомобіль, зокрема специфікація № 00276 від 05.04.2013 до договору купівлі-продажу 2/PKW, сертифікат походження на автомобіль № Со3002829 від 21.03.2013 та вантажно-митна декларація № 100270000/2013/158284 не визнавалися у встановленому законодавством порядку недійсними.

У матеріалах цивільної справи не міститься й доказів, які могли бути встановлені у кримінальному провадженні № 0000017, внесеного у Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_2 від 04.01.2018, які б свідчили про підроблення вищевказаних документів на автомобіль, тому суд не може погодитися з позивачем стосовно недостовірності вказаних документів, на підставі яких у договір купівлі-продажу автомобіля внесені відповідні дані щодо року випуску автомобіля.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалою суду від 03.07.2017 у справі призначено судову автомобільно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Так, відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 15561/17-54 від 22.11.2017:

1. Дата виготовлення автомобіля (його складової) марки Mercedes-Benz, ML350, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , відповідно до проведеного дослідження ідентифікується виготовленням 24.08.2011.

2. Ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz, ML350, з кузовом НОМЕР_1 , станом на дату укладення Договору купівлі-продажу автомобіля № , 03.10.2014, з урахуванням укладених угод купівлі-продажу аналогічних об`єктів на ринку України, складала 899828,07 грн. (вісімсот дев`яностодев`ять тисяч вісімсот двадцять вісім грн. 07 коп.), в перерахунку курсу міжбанківської валютної біржі на 03.10.2014, 1 євро = 16,9900 грн., відповідно становила: 52962,22 євро.

3. Встановлення споживчих властивостей КТЗ двох аналогічних автомобілів Mercedes-Benz, ML350, з комплектаціями, що є аналогічними комплектації автомобіля Mercedes-Benz, ML350 з кузовом НОМЕР_1 , станом на дату продажу 03.10.2014, якщо один із цих автомобілів 2011 року виготовлення, а інший 2013 року виготовлення, не вирішувалося, з причин наведених в дослідницькій часині висновку.

Ціна нового аналогічного автомобіля Mercedes-Benz, ML350 в кузові НОМЕР_6 з комплектаціями, що є аналогічними комплектації автомобіля Mercedes-Benz, ML350 з кузовом НОМЕР_1 , станом на дату продажу 03.10.2014, якщо автомобіль 2013 року виготовлення, могла складати 1109997,32 грн. (один мільйон сто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім грн. 32 коп.), в перерахунку курсу міжбанківської валютної біржі на 03.10.2014, 1 євро =16,9900 грн., становила 65332,39 євро.

Ціна нового автомобіля «Mercedes-Benz», моделі «ML350, BlueTec 4 Matic», в кузові НОМЕР_6 , з комплектацією, що є аналогічною комплектацією автомобіля Mercedes-Benz, ML350 з кузовом НОМЕР_1 , станом на дату укладення Договору купівлі-продажу № від 03.10.2014, якщо автомобіль 2011 року виготовлення, могла складати: 879228,88 грн. (вісімсот сімдесят дев`ять тисяч двісті двадцять вісім грн. 88 коп.), в перерахунку курсу міжбанківської валютної біржі на 03.10.2014 рік, 1 євро =16,9900 грн., становила 51749,78 євро.

Що стосується вищевказаного висновку експерта № 15561/17-54 від 22.11.2017, суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що відповідь на перше питання щодо дати виготовлення автомобіля (його складової), надано експертом шляхом проведення досліджень в мережі Інтернет по номеру кузова (стор. 22 висновку), що не може вважатись належним і допустимим доказом у контексті статей 78-79 Цивільного процесуального кодексу України.

При дослідженні експертного висновку № 15561/17-54 судом також враховано, що за приписами пункту 6.3.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна Міністерства юстиції України за № 142/5/2092 від 24.11.200, визначення року виготовлення КТЗ за датою виготовлення його окремих складових частин не допускається у зв`язку з можливістю їхньої заміни під час експлуатації або можливого значного проміжку в часі з моменту їх виготовлення до моменту складання з них КТЗ. Такі дати можуть мати інформативний характер тільки в усій своїй сукупності.

При вирішенні даної справи суд враховує лист № 4/8-2016 від 26.02.2007 Департаменту державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, який узято до уваги і колегією судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в ухвалі від 11.03.201 в аналогічній справі № 752/2634/13-ц, де суд висловив свою правову позицію, що виготовлення транспортного засобу має визначатись по даті виготовлення, вказаній в акті прийому-передачі транспортного засобу, незалежно від того, яка інформація міститься в ідентифікаційному номері транспортного засобу.

Як зазначалося вище, виробник автомобіля компанія DaimlerAG, в особі заводу Mercedes-BenzU.S. InternationalInc., випустив 21.03.2013, а ПрАТ «Автокапітал» прийняв випущений заводом-виробником 21.03.2013 автомобіль Mercedes-Benz, ML 350 BlueTec, ідент. № НОМЕР_1 , а тому рік випуску даного автомобіля слід визначати по даті прийому-передачі цього автомобіля, як готової до експлуатації продукції від заводу-виробника до імпортера (дистриб`ютора), а саме по даті 21.03.2013, незалежно від того, яка інформація міститься в ідентифікаційному номері цього транспортного засобу.

Відповідно до вимог статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України).

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачем не надано достатніх та переконливих доказів наявності істотного недоліку у придбаному ним автомобілі, який став би підставою для розірвання договору купівлі-продажу, а також судом не встановлено, що позивачу надано недостовірну інформацію про товар (автомобіль), і, внаслідок неотримання такої інформації,з вини відповідача, позивачем придбано продукцію, яка не має потрібних споживачеві властивостей та не може використовуватися за призначенням.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для розірвання оспорюваного договору купівлі-продажу автомобіля та стягнення з відповідача матеріальних збитків.

Вимоги в частині компенсації моральної шкоди, позивач пов`язує з тим, що вона, не мала можливості спати, втратила апетит, крім того, на момент отримання інформації, що автомобіль який був придбаний, випущений в 2011 році, а не в 2013 році, позивач була вагітна, і це призвело до душевних страждань та погіршення загального стану її здоров`я.

На думку позивача, неправомірними діями відповідача їй заподіяну моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях.

На підтвердження розміру моральної шкоди позивачем надано висновок судового експерта Роль А.В. № 86 від 06.06.2018 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про проведення судово-психологічної експертизи з визначення можливого розміру моральної шкоди, за яким ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для ОСОБА_2 , якій завдані страждання (моральна шкода). Можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) ОСОБА_2 складає 162 мінімальних заробітних плат, розмір яких установлюються рівнем розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду.

На противагу висновку № 86 від 06.06.2018 відповідачем надано висновок № 152 від 12.10.2018, складений фахівцем ОСОБА_3 ТОВ «Українська експертна група», у якому заперечується правильність використаної експертом Роль А.В. методики та процедур, відповідно до викладених у дослідницькій часині висновків.

За приписами статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 18 Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди.

Тобто, умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи, що позивачкою не доведено обставин спричинення їй моральної шкоди неправомірними діями саме відповідача, бо в даному випадку, вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від завдання позивачці неправомірними діями відповідача матеріальної шкоди, причинний зв`язок між завданням моральної шкоди та діями відповідача відсутній, а тому позов в частині відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, в задоволенні позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд відмовляє в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, до судових витрат, зокрема належать витрати, пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно із статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У порядку розподілу судових витрат, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати на проведення товарознавчої експертизи у сумі 3095 грн., сплачених відповідачем за платіжним дорученням № 3704 від 29.09.2017.

Керуючись ст. ст.23, 509, 526, 599, 626, 627, 638, 655 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 8 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 2, 12 ,13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», третя особа Приватне акціонерне товариство «Автокапітал» про захист прав споживачів, відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» (, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 15/2) кошти за проведення товарознавчої експертизи у сумі 3095,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 22.09.2021.

Суддя: