Справа № 348/867/21
Провадження № 22-ц/4808/1460/21
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.

з участю представників: ОСОБА_1 адвоката Зубарєва Р.Ю.;

ОСОБА_2 адвоката Гандзюк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду від 18 серпня 2021 року, постановлене в складі судді Міськевич О. Я.у м.Надвірна, повний текст рішення складено 27 серпня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що сторони з 10.08.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Надвірнянського районного суду від 25.02.2015 року шлюб між сторонами розірвано, малолітню дочку ОСОБА_3 залишено проживати з матір`ю. Рішенням Надвірнянського районного суду від 26.02.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно. Пізніше рішенням Надвірнянського районного суду від 13.06.2019 року збільшено розміру аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 і стягнуто з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 2000 грн щомісячно.Вказує, що їй в листопаді 2019 року стало відомо з відповіді філії «Краснодар Буріння» ТзОВ «Газпром Буріння» від 15.11.2019 № 07-09-1030 про те, що ОСОБА_1 працевлаштований на даному підприємстві на посаді бурильника. Крім того, відповідач отримує пенсію в зв`язку із втратою працездатності в Російській Федерації, тобто має постійний стабільний дохід.При визначенні розміру аліментів просить прийняти до уваги, що дочка знаходиться на її утриманні та вихованні, вона також здійснює догляд за бабусею похилого віку, не працює, власного житла не має, підсобного господарства не веде, а тому сама не взмозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітню дитину. Окрім цього дитина часто хворіє, потребує допомоги логопеда, а тому необхідні додаткові кошти на ліки, для оздоровлення, покращеного харчування, санаторно-курортного лікування. За таких обставин вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, та стягувати аліменти у частці від доходу відповідача. Просила змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Надвірнянського районного суду від 13 червня 2019 року та стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Надвірнянського районного суду від 18 серпня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково. Змінено визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.06.2019 спосіб присудження аліментів у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.Стягнення аліментів розпочато з дати набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу та на користь держави 908 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на допущення судом порушень норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що він на даний момент є безробітнім. Посилання позивача на його працевлаштуванні у філії «Краснодар Буріння» не відповідає дійсності та спростовується наказом про розірвання трудового договору №193 від 10 січня 2020 року та копією трудової книжки, які знаходяться у матеріалів справи. Суд першої інстанції помилково прийшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, оскільки регулярний дохід він не отримує, його матеріальний стан погіршився, а стягнення аліментів в ромірі1/4 частини всіх видів заробітку є необґрунтованим.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 заперечила доводи апеляційної скарги. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та змінюючи спосіб стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що дитина проживає разом з матір`ю, а остання наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) батька.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2015 року (а.с. 46)

У шлюбі в сторін народилась дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 7).

Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину залишено проживати з матір`ю (а.с. 46).

Рішенням Надвірнянського районного суду від 25.02.2015 року присуджено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 13.06.2019 року по справі № 348/2232/18 збільшено розмір аліментів, визначений рішенням суду від 25.02.2015 року та стягнуто з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 47-48).

Установлено, що позивачка разом з малолітньою дитиною зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 01.06.2020 за № 859, виданою КП «Надвірнянський житловик», позивач (а.с. 6).

Відповідно до статті 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 як підставу задоволенні позову зазначає про те, що відповідач має постійний офіційний заробіток, його матеріальне становище покращилось і він має можливість в більшому розмірі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 183 СК Україничастка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс Українипередбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Встановлено, що згідно з копії наказу про розірвання трудового договору № 193 від 10.01.2020 року та копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнений з роботи в філії «Краснодар Буріння» на підставі розірвання трудового договору за власним бажанням працівника (а.с. 15-16).

Відповідно копії довідки ФКУ «Головне бюро медико-соціальної експертизи по РК» серії МС Э-2009 № 0039973, ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20%, у зв`язку з трудовим каліцтвом з 01.01.2012 (а.с. 12).

Згідно копії довідки від 23.04.2012 № 03/09, виданої Пенсійним фондом Російської Федерації, вбачається, що ОСОБА_1 на обліку в УПФР в м. Інта, Республіка Комі не перебуває і будь-якого виду пенсії чи щомісячних виплат не отримує (а.с. 17).

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_2 з позовом про зміну способу стягнення аліменти, ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, його майновий стан не покращився. Посилання позивачки про працевлаштування відповідача у філії «Краснодар Буріння» ТзОВ «Газпром Буріння» на посаді бурильника спростовується наказом про розірвання трудового договору № 193 від 10.01.2020 року та копією трудової книжки НОМЕР_1 , тому відсутні підстави для зміни способу стягнення аліментів та стягнення аліментів у частці від його заробітку (доходу).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції як таке, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з допущенням порушення норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 1362 грн ( одна тисяча триста шістдесят дві гривні ) сплачений за подання апеляційної скарги, необхідно компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Надвірнянського районного суду від 18 серпня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн ( одна тисяча триста шістдесят дві гривні ) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 08 жовтня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський