Справа №:755/9460/21
Провадження №: 4-с/755/154/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, без участі сторін, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби в місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби в місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Перший Малиновський ВДВС в місті Одеса Південного МУ МЮ (м. Одеса), заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), в якій просить:

- визнати бездіяльність Першого Малиновського ВДВС в місті Одеса Південного МУ МЮ

(м. Одеса) щодо відмови у знятті арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 47911298 незаконною та скасувати постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 17 червня 2015 року у ВП № 47911298, винесену Першим Малиновським ВДВС Одеського МУЮ Одеської області;

- зобов`язати Перший Малиновський ВДВС в місті Одеса Південного МУ МЮ (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття арешту зі всього нерухомого майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 47911298.

На обґрунтування поданої скарги заявник зазначає, що арешт було накладено на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 47911298, відкритому з виконання виконавчого документа, виданого 31 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва, на підставі ухвали від 06 жовтня 2014 року у справі №755/25539/14-ц. Вказане виконавче провадження звершено ще у 2016 році та знищено за закінченням терміну зберігання. Стягувач та заінтересовані особи у виконанні вимог за виконавчим документом не заінтересовані, заперечень щодо зняття арешту не мають, проте арешт накладений у вказаному виконавчому провадженні не знято.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Малиновського ВДВС в місті Одеса Південного МУ МЮ (м. Одеса), заінтересовані особи: ПАТ «Укрсоцбанк», АТ «Альфа-Банк», прийнято до провадження.

Крім того, даною ухвалою витребувано від Першого Малиновського ВДВС в місті Одеса Південного МУ МЮ (м. Одеса) копії матеріалів виконавчого провадження № 47911298.

Представник заявника - адвокат Пінчук В.В., подала заяву про розгляд скарги у її відсутності, заявлені за скаргою вимоги підтримує в повному обсязі.

Перший Малиновський ВДВС в місті Одеса Південного МУ МЮ (м. Одеса) в судове засідання свого представника не направив, будь-яких пояснень з приводу даної скарги та матеріалів виконавчого провадження № 47911298, що витребовувались ухвалою суду від 14 червня 2021 року, до суду також не надіслав.

Заінтересовані особи: ПАТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк», будучи повідомленими належним чином, про дату та час розгляду скарги, в судове засідання свого представника не направили.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши надані докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, станом на момент прийняття оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня

2014 року у справі №755/25539/14-ц заяву ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11 жовтня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2

230 277,95 грн на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», а також витрати, пов`язані з розглядом справи в третейському суді в сумі третейського збору 2 702,78 грн, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 243,60 грн судового збору. Ухвала суду про видачу виконавчого документу набрала законної сили

06 жовтня 2014 року.

31 жовтня 2014 року на підставі Ухвали Дніпровського районного суду міста Києва у справі

№ 755/25539/14-ц судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь

ПАТ «Укрсоцбанк» грошової суми у розмірі 231 872, 94 грн (що складалась із суми основної заборгованості, Ѕ частини третейського збору та судового збору).

Вказаний виконавчий лист № 755/25539/14-ц подано на виконання до Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ Одеської області.

27 липня 2015 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні від 17 червня 2015 року № 47911298, винесеної державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ Одеської області, вид обтяження: арешт нерухомого майна, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_1 , номер запису про обтяження: 10565919.

23 червня 2016 року виконавче провадження № 47911298 завершено згідно із пунктом 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 17 жовтня 2020 року у реєстрі наявний запис про обтяження (номер: 10565919) у виді арешту нерухомого майна, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_1

04 листопада 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , звернулась до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби в місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із запитом про отримання інформації стосовно виконавчого провадження № 47911298, в межах якого накладено зазначене обтяження - арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 .

На подану заяву Першим Малиновським ВДВС в місті Одеса Південного МУ МЮ (м. Одеса) надано відповідь від 06 листопада 2020 року № 36093, в якій зазначено, що відповідно до відомостей АСВП, на примусовому виконанні в Малиновському ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 47911298 з примусового виконання виконавчого листа

№ 755/25539/14-ц, виданого 31 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошової суми у розмірі

231 872,94 грн, яке було завершено 23 червня 2016 року, згідно із пунктом 7 частини першої статті

47 Закону України «Про виконавче провадження».

07 травня 2021 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , подано до Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного МУ МЮ (м. Одеса) заяву про зняття арешту.

Заява мотивована тими обставинами, що 03 грудня 2019 року прийнято рішення про реорганізацію Стягувача «ПАТ Укрсоцбанк», таким чином, особу стягувача припинено, правонаступником останнього згідно прийнятого рішення визначено Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Згідно довідки правонаступника Стягувача, що надана ОСОБА_1 , станом на 28 грудня 2020 року заборгованості за кредитним договором від 07 березня 2007 року № 2007/686-Ф03.16/134 немає, у зв`язку з відступленням права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АМБЕР» (далі - ТОВ «ФК «АМБЕР), на підставі договору факторингу від 12 вересня

2019 року. Саме на підставі заборгованості по вказаному кредитному договору третейським судом було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, за яким судом було видано виконавчий лист у справі № 755/25539/14-ц та відкрито виконавче провадження № 47911298. В свою чергу, відповідно до Довідки від 29 квітня 2021 року № 0114 ТОВ «ФК «АМБЕР» вказано, що станом на

29 квітня 2021 року за кредитним договором від 07 березня 2007 року № 2007/686-Ф03.16/134 та всіма договорами та/або додатками до нього, будь-які претензії майнового характеру, включаючи стягнення грошових коштів за рішеннями по вказаним договорам у справі № 755/25539/14-ц та/чи за виконавчими документами на підставі ухвалених рішень у справі № 755/25539/14-ц ТОВ «ФК «АМБЕР» до

ОСОБА_1 та поручителя відсутні. Щодо зняття будь-яких накладених обтяжень з нерухомого майна ОСОБА_1 , що були накладені на підставі вказаних договорів, у зв`язку з розглядом справи

№ 755/25539/14-ц та/чи здійсненням виконавчих проваджень за виконавчими документами не заперечує.

Таким чином, станом на момент пред`явлення заяви про зняття арешту з майна заборгованість за виконавчим листом відсутня.

22 травня 2021 року від Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного МУ МЮ

(м. Одеса) отримано відповідь від 17 травня 2021 року № 14969 на заяву про зняття арешту, в якій зазначається, що документального підтвердження сплати боржником боргу по виконавчому листу

№ 755/25539/14-ц, виданому 31 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва від стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» не надходило, до заяви не додано. Належним чином завіреної копії ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження, яка набрала чинності не надано. Також не надано підтвердження сплати боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Згідно із пунктом 2 частини ХІ наказу від 07 червня 2017 року № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Матеріали виконавчого провадження № 47911298 знищені за закінченням терміну зберігання. У зв`язку з вищевикладеним, відсутні підстави для зняття арешту зі всього майна ОСОБА_1 , який був накладений в межах виконавчого провадження № 47911298.

Також судом встановлено, що ТОВ «ФК «АМБЕР» відступлено право вимоги за Договором кредиту від 07 березня 2007 року № 2007/686-Ф03.16/134 на користь ОСОБА_4 на підставі Договору про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань від 12 вересня 2019 року. Внаслідок вищевказаного договору, новий кредитор ОСОБА_4 також надала ОСОБА_1 письмове підтвердження про те, що станом на 31 травня 2021 року за Кредитним договором від 07 березня

2007 року № 2007/686-Ф03.16/134 та всіма пов`язаними з ними договорами (в тому числі договором поруки) та/або додатками до нього, будь-які претензії майнового характеру, включаючи стягнення грошових коштів за рішеннями по вказаним договорам та/чи за виконавчими документами на підставі ухвалених рішень у справі № 755/25539/14-ц до ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 відсутні. Щодо зняття будь-яких накладених обтяжень щодо нерухомого майна ОСОБА_1 та/чи ОСОБА_2 , що були накладені на підставі вказаних договорів, у зв`язку видачею виконавчих документів у справі

№ 755/25539/14-ц та/чи здійсненням виконавчих проваджень за виконавчими документами не заперечує.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частини перша-друга, четверта статті 10 ЦПК України).

Вимогами пункту 4 статті 264 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частинами третьою-п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» в разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим законом, арешт з майна боржника знімається згідно із постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України від 21 квітня 1999 року

№ 606-ХІV«Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент накладення арешту) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Положеннями статті 52 цього Закону визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається насамперед на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно зі статтею 57 Закону № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Правове регулювання вказаних положень на сьогодні здійснюється положеннями статей

48, 50, 56 та 74 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

Верховний Суд, розглядаючи питання ефективності захисту порушеного права особи на майно якого у рамках виконавчого провадження накладено арешт у постанові від 28 жовтня 2020 року по справі № 3204/2494/20, зазначив, що позивач який є боржником перед банком, є стороною виконавчого провадження. У пункті 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 813/1341/15 зазначено правовий висновок про те, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Отже, при розгляді даної скарги суд враховує таке.

Заявник ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження № 47911298, а тому має право звернутись із скаргою на дії, бездіяльність або рішення виконавця в рамках даного виконавчого провадження.

Під час здійснення вказаного виконавчого провадження на все нерухоме майно ОСОБА_1 як боржника, було зареєстровано (накладено) обтяження - арешт, який не був скасований (знятий) після закінчення виконавчого провадження.

З моменту закінчення виконавчого провадження пройшло більше трьох років, тобто строк визначений Законом України «Про виконавче провадження», як в редакції, яка діяла на момент закриття виконавчого провадження, так і згідно нової редакції Закону, на звернення стягувача з новою заявою про поновлення виконавчого провадження або повторного пред`явлення до виконання сплив.

Факт обтяження власності ОСОБА_1 суперечить принципам непорушності права власності, яке захищено Конституцією України та Протоколом № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Відсутність відкритих виконавчих проваджень, та сплив трьох років після закриття зазначених виконавчих проваджень, відсутність майнових вимог щодо виконання виконавчого документу у справі № 755/25539/14-ц свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії зазначеного арешту, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування арешту, обмеження щодо розпорядження рухомим майном скаржника, оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, знищене, а механізм фактичного виконання рішення суду за межами виконавчого провадження відсутній.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

За умовами частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, вимога про визнання бездіяльності Першого Малиновського ВДВС в місті Одеса Південного МУ МЮ (м. Одеса) щодо відмови у знятті арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 47911298 незаконною та неправомірною, є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Наявні правові підстави для зобов`язання Першого Малиновського ВДВС в місті Одеса Південного МУ МЮ (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття арешту зі всього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного в межах виконавчого провадження № 47911298.

Щодо вимоги про скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника, то суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки заявником не доведено протиправність винесення вказаної постанови про арешт майна боржника, з урахуванням того, що порушене право заявника поновлено шляхом зобов`язання державного виконавця вчинити дії щодо зняття арешту зі всього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного в межах виконавчого провадження

№ 47911298 відповідно до порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Малиновського ВДВС в місті Одеса Південного МУ МЮ (м. Одеса), заінтересовані особи: ПАТ «Укрсоцбанк», акціонерне товариство «Альфа-Банк» підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 259-260, 353 447-450 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби в місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Одеса), заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», акціонерне товариство «Альфа-Банк», - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби в місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови у знятті арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 47911298 незаконною та неправомірною.

Зобов`язати Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби в місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття арешту зі всього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного в межах виконавчого провадження № 47911298.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Повний текст складено 01 жовтня 2021 року.

Суддя О.О. Хромова