ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Херсон

Номер справи: 663/2751/19

Номер провадження: 22-ц/819/1481/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Семиженка Г.В.,

Радченка С.В.

секретар Плохотніченко А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Лазурненська селищна рада Скадовського району Херсонської області,

треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача- Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 13 травня 2021 року, у складі судді Пухальського С.В., повне судове рішення складено 20 травня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно та про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, відділу Держгеокадастру у Скадовському районі Херсонської області, про визнання права власності на спадкове майно та про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов обґрунтовано тим, що батько позивача - ОСОБА_3 , за життя на підставі рішення Скадовської РДА від 20 листопада 1996 року №553, отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4,93 в умовних кадастрових гектарах. ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько помер. Позивач вказував, що окрім нього, інших дітей у ОСОБА_3 не було, та, відповідно, він являється єдиним спадкоємцем першої черги. Про наявність у батька права на земельну частку (пай) він не знав, про спадщину з ним не розмовляли. Документів підтверджуючих належність земельної ділянки після смерті батька, він не знайшов. Про існування права на земельну частку дізнався від осіб, які орендували земельну ділянку, які і надали йому копії сертифікату на право на земельну частку (пай) та договорів оренди вказаної земельної ділянки. Лазурненською селищною радою Скадовського району Херсонської області та Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, йому було відмовлено в наданні інформації щодо належної його батькові земельної частки (паю). Посилаючись на те, що у нього були відсутні документи, що підтверджували право батька на земельну частку (пай), для надання нотаріусу, позивач просив суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХС №0053674, виданого ОСОБА_3 на підставі рішення Скадовської РДА від 20 листопада 1996 року №553, розміром 4,93 в умовних кадастрових гектарах; визначити йому додатковий строк три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалами суду першої інстанції від 05 грудня 2019 року замінено первинного відповідача Відділ Держгеокадастру у Скадовському районі Херсонської області належним відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області; залучено до участі в справі співвідповідачем ОСОБА_4 ; доручено компетентному суду Російської Федерації, юрисдикція якого розповсюджується на територію місця мешкання (реєстрації) відповідача ОСОБА_4 , вчинення відповідних процесуальних дій, провадження по справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги.

Ухвалою суду першої інстанції від 12 квітня 2021 року виключено зі складу відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області; залучено до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області та ОСОБА_2 ..

Ухвалою суду першої інстанції від 13 травня 2021 року провадження по справі в частині вимог, що стосуються ОСОБА_4 закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 13 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що звернувшись до суду з вказаним позовом більш як через десять років з часу відкриття спадщини, будучи обізнаним про наявність спадкового майна - житлового будинку, що належав батьку, не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку. Суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана позивачем причина пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини - необізнаність щодо належності його батькові спадкового майна у виді права на земельну частку (пай), не може розцінюватися, як об`єктивна обставина, яка утруднювала подання ним відповідної заяви.

З апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернувся ОСОБА_1 .. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, безпідставно не взяв до уваги існування обставин, які йому перешкоджали своєчасно звернутись до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а саме те, що у нього були відсутні правовстановчі документи на спадкове майно. Вказує, що його тітка ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволоділа документами на будинок батька та оформила спадщину на себе, будучи спадкоємцем другої черги. Про існування сертифікату на право власності на земельну частку (пай) йому було не відомо, тому він не мав можливості звернутись до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з копії довідки виконкому Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 21 червня 2019 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований.

З копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХС №0053674 вбачається, що ОСОБА_3 на підставі рішення Скадовської районної державної адміністрації від 20 лютого 1996 року №553, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Молодіжний» розміром 4,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 27 грудня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1294.

З матеріалів копії спадкової справи за № 83/08 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що 20 травня 2008 року до Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області надійшла заява ОСОБА_4 про прийняття спадщини у виді житлового будинку по АДРЕСА_1 , після смерті її брата ОСОБА_3 ..

03 березня 2009 року державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Сисак Д.П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_4 на спадкове майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з вищевказаного житлового будинку.

Таким чином, згідно даних спадкової справи спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини не звертався.

14 травня 2010 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку продала ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 , яка мешкала в АДРЕСА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкова справі після її смерті не відкривалась. (т.1 а.с. 109, 213)

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом наведеної статті поважними причинами пропуску строку для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для надання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови та інше.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 вказав, що не звертався до нотаріуса в зв`язку з тим, що йому не було відомо про наявність у батька права на земельну часку (пай).

Вказана позивачем обставина не може бути визнана поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Зважаючи на те, що позивачу було достеменно відомо про смерть спадкодавця, у межах визначеного законом строку він із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся, звернувся до суду лише через одинадцять років вісім місяців з моменту відкриття спадщини, та не надав доказів на підтвердження існування у нього протягом усього шестимісячного строку на прийняття спадщини об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для прийняття спадщини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

У частині першій статті 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Недотримання позивачем нормативно встановленого строку прийняття спадщини призвело до припинення права на спадкування. Безпідставне надання додаткового строку на прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елементу верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій для прийняття спадщини, доводи апеляційної інстанції такий висновок суду не спростовують.

Правильним є також висновок суду першої інстанції щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, які в даній справі є похідними від вирішення вимоги про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Судом першої інстанції правильно вказано, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку можливе у випадку, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, при цьому у разі, якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 13 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2021 року.

Головуючий І. В. Вейтас

Судді: Г. В. Семиженко

С. В. Радченко