справа № 489/2137/21 провадження №2/489/1556/21
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради «Південь» (далі - КЖЕП ММР «Південь»), третя особа - Миколаївська міська рада, про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку

встановив:

В квітні 2021 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату у розмірі 16860,00 грн. та середній заробіток за затримку остаточного розрахунку.

В обґрунтування свої позовних вимог вказала, що 03.09.2019 між нею та Миколаївською міською радою , як власником відповідача, був укладений контракт про призначення її на посаду директора ЖКП ММР «Південь» на строк з 04.09.2019 до 04.12.2019.

15.11.2019, з метою інформування про бажання припинення контракту, позивач направила відповідне повідомлення на ім`я Миколаївського міського голови, відповіді на яке не отримала. У зв`язку із цим звернулася до суду з позовом про припинення трудових відносин. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.07.2020 у справі № 489/492/20 припинені трудові відносини між нею та ЖКП ММР «Південь» з 14.12.2019 на підставі частини першої статті 38 КУпАП.

Так як за період трудових відносин та станом на день подання позову до суду, належна позивачу заробітна плата виплачена не була, вона звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.04.2021, після усунення позивачем недоліків позовної заяви згідно ухали від 21.04.2021, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи та одночасно витребувано у ЖКП ММР «Південь» довідку про середньоденний заробіток позивача.

Ухвалою суду від 14.07.2021 залучено Миколаївську міську раду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. Цією ухвалою витребувано від Миколаївської міської ради відомості щодо проведення остаточного розрахунку при звільненні з позивачем та довідку про о її середньоденну заробітну плату.

Про розгляд справи сторони та третя особа повідомлені належним чином.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідач та третя особа правом на надання відзиву на позов та пояснень не скористалися. Вимоги ухвал суду про витребування доказів не виконали.

Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про розгляд справи суд вважає за можливе вирішити спір на підставі наявних у справі доказів.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що наказом від 20.10.20 10 № 155-к ОСОБА_2 прийнято на роботу до ЖКП ММР «Південь» на посаду начальника ЖЕК-15 з 20.10.2010, на якій він працює по теперішній час.

Наведені обставини підтверджується 03.09.2019 між позивачем ОСОБА_1 та Миколаївською міською радою , як власником відповідача, був укладений контракт про призначення позивача на посаду директора ЖКП ММР «Південь» на строк з 04.09.2019 до 04.12.2019.

15.11.2019, з метою інформування про бажання припинення контракту, позивач направила відповідне повідомлення на ім`я Миколаївського міського голови, відповіді на яке не отримала.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.07.2020 у справі № 489/492/20 припинені трудові відносини між ОСОБА_1 та ЖКП ММР «Південь» з 04.12.2019 на підставі частини першої статті 38 КУпАП.

Із змісту позовної заяви вбачається, що за період трудових відносин з 04.09.2019 по 04.12.2019 належна позивачу заробітна плата виплачена не була та заборгованість складає 16860,00 грн., виходячи з місячного посадового окладу 5620,00 грн.

На спростування вказаної позивачем заборгованості відповідач та третя особа доказів суду не надали.

За такого, при розрахунку середньоденного заробітку суд виходить із вказаної заробітної плати позивача за останні два місяці, що передують події з якою пов`язане нарахування середнього заробітку.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

При здійсненні розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Враховуючи наведене середній заробіток за два повних місці роботи позивача (жовтень, листопад 2019 року) складатиме 261,39 грн. (11240,00 / 43).

Так, кількість робочих днів за період з 5.12.2019 по 27.09.2021 (період затримки розрахунку) становить 455 робочих днів, у зв`язку із чим розмір середнього заробітку за цей період складає 118932,45 грн. (261,39 х 455).

Як наведено вище закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наведеного в постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Як вбачається із позову позивач просить стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за весь період затримки починаючи з 05.12.2019 по дату ухвалення судом рішення, що більше ніж в сім раз перевищує розмір заборгованої заробітної плати. При цьому, позивач з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку звернулася в квітні 2021 року. Тобто через рік і чотири місяці після звільнення, що істотно вплинуло на розмір середнього заробітку.

Тому враховуючи наведене та з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, розмір компенсації в 17000,00 грн.

За такого, оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача користь позивача 16860,00 грн. заборгованості по заробітній платі та 17000,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (за період з 05.12.2019 по 27.09.2021), без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів, що є обов`язком роботодавця, як податковим агентом.

Враховуючи, що на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору в частині позову про стягнення заробітної плати та сплати судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (30,12 %) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 287,76 грн., а також стягнення з відповідача на користь держави 168,60 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Житлово - комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» () на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 16860,00 грн. та 17000,00 середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку, всього 33860,00 грн. (тридцять три тисячі вісімсот шістдесят гривень 00 коп.), без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Житлово - комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 287,76 грн. (двісті вісімдесят сім гривень 76 коп.).

Стягнути з Житлово - комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» на користь держави судовий збір в сумі 168,60 грн. (сто шістдесят вісім гривень 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідачі: Житлово - комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Південь», , адреса: 54018, м. Миколаїв, вул. Олійника, буд. 9а;

третя особа - Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 20

Повний текст судового рішення складено 27.09.2021.

Суддя І.В.Коваленко