ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7670/21 Справа № 215/1984/21 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2021 року, яке ухвалене суддею Коноваленко М.І. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення суду складено 31 травня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком»), правонаступником якого є Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі АТ «Кривбасзалізрудком») та просив суд стягнути у відшкодування моральної шкоди 150 000 грн., завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на отримання ним виробничої травми.

Висновком МСЕК від 24 березня 2021 року позивачу первинно встановлено 10%.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. без утримання податку з доходів з фізичних.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 4 800 гривень.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір 908 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

В апеляційній скарзі АТ «Кривбасзалізрудком», який є правонаступником ПАТ «Кривбасзалізрудком» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», тому сума стягнення завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, вимогам розумності та справедливості.

Відповідач АТ «Кривбасзалізрудком», який є правонаступником ПАТ «Кривбасзалізрудком» вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність доказів підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та не врахував, що відповідно до окремої думки до Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 03 грудня 2020 року, особи, які допустили порушення вимог, зокрема, є позивач ОСОБА_1 .

На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що позивачем не надано жодних довідок медичних закладів, які б підтверджували факт його звернення за медичною допомогою з приводу депресії, стресу або іншого негативного стану здоров`я внаслідок трудового каліцтва на виробництві.

Крім того, АТ «Кривбасзалізрудком», який є правонаступником ПАТ «Кривбасзалізрудком» вважає, що довідка МСЕК є лише документом, який підтверджує факт втрати професійної працездатності, проте він не може бути беззаперечним доказом заподіяння моральної шкоди позивачу, оскільки не підтверджує факту нанесення йому саме моральної шкоди.

Також вказує, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року внесено зміни до п.п.164.2.14а) статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди.

Зазначеною нормою закону передбачено, що у разі якщо сума моральної шкоди, визначена рішенням суду, перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, сума такого перевищення включається до оподатковуваного доходу платника податку, тобто відповідач зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб із суми доходу та за його рахунок, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , перебуваючи в трудових відносинах з ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком», та працюючі на посаді машиністом бурової установки внаслідок нещасного випадку отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до п.5 Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 03 грудня 2020 року, основною причиною нещасного випадку є недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано відповідний дозвіл: пункти 8, 11 розділу II, пункт 18 глави 1 розділу V Правил безпеки під час розробки родовищ рудних та нерудних корисних копалин підземним способом, НПАОП 0.00-1.77-16, пункт 4.6 глави 4 розділу VII, пункт 6.1 розділу, VI, пункт 4.24 глави 4 розділу VII Правил безпеки під час поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, НПАОП 0.00-1.66-13. Супутніми причинами нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці порушено: п.3.9.2, п.3.18.2.8, 3.5.1, 1.6.2 «Інструкції охорони праці № 139-2019 для підривника», затвердженої наказом ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» №6570 від 23 грудня 2019 року; невиконання посадових обов`язків порушено: п, 2.18, п.2.24, 2.39 «Посадової інструкції майстра гірничого дільниці очисних робіт», затвердженої наказом ПАТ «Кривбасзалізудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» №1610 від 17.06.2016; п.2.33, п.2.36, п.2.38, п.2.46 «Посадової інструкції начальника бурових робіт», затвердженої наказом ПАТ «Кривбасзалізудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» № 1610 від 17 червня 2016 року; п.2.17, п.2.38 «Посадової інструкції начальника дільниці очисних робіт», затвердженої наказом ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» №1610 від 17 червня 2016 року; п.2.15, п. 2.21 «Посадової інструкції заступника головного інженера виробництва», затвердженої наказом ПАТ «Кривбасзалізудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» №2048 від 22 липня 2016 року; п.2.6.2, п.2.6.5, п.2.12.1 «Посадової інструкції головного інженера», затвердженої наказом ПАТ «Кривбасзалізудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» №2048 від 22 липня 2016 року (а.с. 16-зворот - 17).

Відповідно до п. 8 Акту, особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці є головний інженер ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_2 ; заступник головного інженера ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_3 ; гірник очисного вибою з правом ведення підривних робіт дільниці № 6 ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_4 ; майстер гірничий дільниці № 6 ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_5 - майстер гірничий дільниці № 6 ш. «Тернівська»; гірник очисного вибою з правом ведення підривних робіт дільниці ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_6 ; в.о начальника дільниці № 6 ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_7 ; начальник дільниці бурових робіт № 22 ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_8 (а.с. 17 - зворот).

Висновком МСЕК від 24 березня 2021 року позивачу первинно встановлено 10% (а.с. 24).

Суд, частково задовольняючи позов виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 , так як між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничу травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди та з визначеним розміром відшкодування моральної шкоди, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманою виробничою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що довідка МСЕК є лише документом, який підтверджує факт втрати професійної працездатності, проте він не може бути беззаперечним доказом заподіяння моральної шкоди позивачу, оскільки не підтверджує факту нанесення йому саме моральної шкоди, так як висновок МСЕК є одним із доказів, який розглядається в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого.Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачу в результаті ушкодження здоров`я, моральної шкоди, так як у зв`язку з виробничою травмою у позивача порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, так як змушений залучати додаткові зусилля та ресурси для організації життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність доказів підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та не врахував, що відповідно до окремої думки до Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 03 грудня 2020 року, особи, які допустили порушення вимог, зокрема є позивач ОСОБА_1 , оскільки як встановлено судом першої інстанції, позивач отримав виробничу травму під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача.

При цьому, відповідно до до п. 8 Акту, особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці є головний інженер ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_2 ; заступник головного інженера ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_3 ; гірник очисного вибою з правом ведення підривних робіт дільниці № 6 ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_4 ; майстер гірничий дільниці № 6 ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_5 - майстер гірничий дільниці № 6 ш. «Тернівська»; гірник очисного вибою з правом ведення підривних робіт дільниці ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_6 ; в.о начальника дільниці № 6 ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_7 ; начальник дільниці бурових робіт № 22 ш. «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» - ОСОБА_8 (а.с. 17 - зворот).

Висновком МСЕК від 24 березня 2021 року позивачу первинно встановлено 10% (а.с. 24).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач - ПАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є АТ «Кривбасзалізрудком» повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не надано жодних довідок медичних закладів, які б підтверджували факт його звернення за медичною допомогою з приводу депресії, стресу або іншого негативного стану здоров`я внаслідок трудового каліцтва на виробництві, оскільки суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з нещасним випадком, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, оскільки він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, так як відчуває складності, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, судом першої інстанції при винесенні судового рішення суду не було враховано, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яке набрало чинності 23 травня 2020 року, внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.

Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням всіх обставин справи.

Зокрема, судом враховано характер виробничої травми, відсоток втрати професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода, він частково втратив працездатність внаслідок отриманого трудового каліцтва, переносить щоденно фізичний біль та моральні страждання, порушено його звичайний життєвий ритм, у зв`язку з чим позивач переносить моральні страждання та хвилювання, у зв`язку з чим він зазнав больові відчуття, погіршення здоров`я, що призвело до порушення немайнових прав, неможливості вести повноцінне особисте та суспільне життя.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість і моральних страждань позивача, відсоток втрати працездатності, глибину моральних страждань позивача, які останній відчуває з урахуванням отриманої ним травми, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмеження в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у негативних емоціях розпачу, тривоги.

У зв`язку з чим колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 50 000 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»- залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: