Єдиний унікальний номер 242/2788/15-ц
Номер провадження 22-ц/804/2007/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Володовського Ю.П.,

представника позивача адвоката Єлисеєва Є.В.,

представника відповідача адвоката Мельничука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 вересня 2015 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Пирогової Л.В. в місті Селидове Донецької області, у справі номер 242/2788/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал», до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аси-Ойл», про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року до Селидівського міського суду Донецької області звернулось ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Аси-Ойл», про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 2012 року між ним та ТОВ «Аси-Ойл» укладено кредитний договір №033-08-12 (з подальшими змінами), відповідно до якого позичальнику відкрито кредитну лінію у розмірі 2400000,00 доларів США зі сплатою процентної ставки 9% (з дати укладання та до 04 жовтня 2013 року) та 10% (з 05 жовтня 2013 року по дату повного виконання зобов`язань) та поверненням коштів до 04 жовтня 2017 року.

Позичальником порушено умови повернення заборгованості за кредитним договором та станом на 11 червня 2015 року сума заборгованості складає 1924950,37 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (станом на 11 червня 2015 року) складає 40719110,45 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою кредиту - 1732505,68 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України складає 36648264,88 грн), заборгованість за відсотками за користування кредитом - 5603,56 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України складає 118 533,95 грн), прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом - 157751,69 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України складає 3336973,56 грн), пеня за період з 08 серпня 2014 року по 11 червня 2015 року 615338,56 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір поруки №033-08-12/11 від 05 жовтня 2012 року, відповідно до якого останній зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов`язань перед кредитором за кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Позивач вказував, що оскільки ОСОБА_1 є солідарним боржником разом із ТОВ «Аси-Ойл» по зобов`язанням за кредитним договором, тому у нього виникло право звернутися

до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя.

Враховуючи наведене, просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року в розмірі 1924950,37 доларів США, що станом на 11 червня 2015 року за офіційним курсом Національного банку України складає 40719110,45 грн.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30 вересня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Аси-Ойл», про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» заборгованість за кредитним договором №033-08-12 від 05 лютого 2012 року у розмірі 1924950,37 доларів США, що станом на 11 червня 2015 року за офіційним курсом Національного банку України складає 40719110,45 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В грудні 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 вересня 2015 року.

Постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 вересня 2015 року скасовано.

Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», правонаступника ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» заборгованість за кредитним договором від 05 жовтня 2012 року №033-08-12, а саме: тіло кредиту у розмірі 1732505,68 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 73188,90 доларів США.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року постанову Донецького апеляційного суд від 26 листопада 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 наведено, що рішення суду ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стало наслідком позбавлення його можливості реалізувати свої процесуальні права при розгляді неї по суті позовних вимог.

Вимоги кредитора щодо невиконання боржником (ТОВ «АСИ-ОЙЛ») боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року є надуманими та передчасними. Строк виконання боргових зобов`язань є таким, що не настав. До 2014 року боржник сумлінно виконував свої боргові зобов`язання перед кредитором. Судом не було досліджене питання наявності у банка права вимагати дострокового повернення кредитних коштів.

Внаслідок бойових дій на території Донецької та Луганської областей унеможливлено ведення ТОВ «АСИ-ОЙЛ» господарської діяльності. Пунктом 4.4 Кредитного договору визначено відповідальність сторін у випадку безпосереднього впливу обставин непереборної сили. На виконання даного пункту, боржник звернувся до Торгово-промислової палати України та отримав сертифікат №3078/05-4 від 12.09.2014 року, що відповідно до положень кредитного договору та ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» є засвідченням форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), проте суд не взяв до уваги цей пункт договору.

Для підтвердження укладення кредитних договорів з обґрунтуванням розміру заявлених

позовних вимог позивачем не надано суду самі кредитні договори з усіма додатками, кредитні заявки позивача та передбачені діючим законодавством докази передання грошових коштів за кожним виданим траншем, згідно кредитних заявок (дані бухгалтерського обліку, первинні документи).

Довідка чи розрахунок заборгованості, підписані банком в односторонньому порядку, не можуть бути належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами про надання грошових коштів ТОВ «АСИ-ОЙЛ».

Суд під час ухвалення рішення не надав належної оцінки щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту, відповідно до положень закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якими було введено мораторій на нарахування пені.

У письмових поясненнях представник відповідача вказував, що несплата за кредитним договором почалася з лютого 2014 року, пеню почали нараховувати з серпня 2014 року, а до суду банк звернувся з позовом 27 червня 2015 року, тобто з перебігом 6-ти місячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

В відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Централ Капітал» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вважає посилання апелянта про неналежне повідомлення про дату час і місце судового засідання безпідставним, оскільки він повідомлявся судом відповідно до норм діючого законодавства.

Відповідно до п. 4.4. кредитного договору передбачається звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором, тобто тільки звільнення від сплати штрафних санкцій, проте не від обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Існування обставин непереборної сили засвідчене сертифікатом Торгово-промислової палати України від 12 вересня 2014 року №3078/05-4 було видано ТОВ «АСИ-ОЙЛ», а не ОСОБА_1 , тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мельничук В.В. в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, заочне рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволення позову.

Представник позивача ТОВ «ФК «Централ Капітал» адвокат Єлисеєв Є.В. в судовому засіданні суду доводи апеляційної скарги не визнав, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа ТОВ «АСИ-ОЙЛ» в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення інформації на офіційному вебпорталі судової влади з посиланням на вебадресу ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 6, 42, том 4).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез?явившихся учасників справи.

Заслухавши суддю доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 05 жовтня 2012 року між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «АСИ-ОЙЛ» укладено кредитний договір №033-08-12, відповідно до якого позичальнику відкрита відклична кредитна лінія, що не відновлюється, з лімітом кредитування 2400000,00 доларів США, строком повернення кредиту 04 жовтня 2017 року включно (графа 8 Розділу І).

Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за змінюваною процентною ставкою, яка на період з дати укладення кредитного договору по 04 жовтня 2013 року визначається за формулою Libor 12 М+9% річних; на період з 05 жовтня 2013 року по дату повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором за формулою Libor 12 М+10% річних, де Libor 12 М це ставка за міжбанківськими кредитами у доларах США, визначена у відсотках річних, строком 12 місяців за даними інформаційної служби REUTERS. Значення Libor 12 M публікується на сайті global-rates.com/interest-rates/libor/libor.aspx (графа 7 Розділу І).

Строк, протягом якого позичальник має право на отримання кредиту на підставі даного договору, по 01 липня 2013 року (в редакції Додаткової угоди №3 від 20 травня 2013 року до кредитного договору №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року).

Цільове використання рефінансування заборгованості за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ПАТ «ПУМБ» за кредитним договором № 83/КЛ/10 від 29 грудня 2010 року та ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитним договором № 3.3ДС/1185/2008-КЛТ від 25 червня 2008 року.

Пунктом 1.6 Розділу ІІ кредитного договору сторони погодили, що банк має право на договірне списання коштів з рахунку позичальника для виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. При проведенні договірного списання, положення п.1.11 Розділу ІІ договору підлягають виконанню банком із застосуванням для розрахунку суми списання валютного курсу НБУ на день списання (а.с. 6-20, том 1).

В подальшому сторонами укладалися додаткові угоди №1 від 12 жовтня 2012 року, №2 від 18 травня 2013 року, №3 від 20 травня 2013 року, №4 від 22 травня 2013 року, №5 від 24 травня 2013 року, №6 від 27 травня 2013 року, №7 від 13 травня 2014 року, №8 від 24 липня 2014 року (а.с. 21-33, том 1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір поруки №033-08-12/11 від 05 жовтня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Пауковим Д.Л. за реєстровим №4219. Відповідно до умов договору поруки відповідач зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його зобов`язань перед кредитором за кредитним договором. Пунктом 1.2 ст. 1 договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Поручитель цим стверджує, що він ознайомлений з положеннями та умовами кредитного договору (п. 2.1 ст. 2 договору).

Пунктом 4.1 ст. 4 встановлено, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, та діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором та зобов`язань поручителя за цим договором (а.с. 34-37, том 1).

Згідно з висновками комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи від 05 серпня 2020 року №10070/20-34/10071/20-33/10072/10073/20-32, підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься у договорі поруки №033-08-12/11, датованому 05 жовтня 2012 року, який укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ОСОБА_1 у розділі «8. Реквізити та підписи сторін» у графі «Поручитель: ОСОБА_1 у рядку «___ Черняєв В.В.», виконаний рукописним способом (ручкою спорядженою чорнилом синьо-фіолетового кольору) без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься у договорі поруки №033-08-12/11, датованому 05 жовтня 2012 року, який укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ОСОБА_1 у розділі «8. Реквізити та підписи сторін» у графі «Поручитель: ОСОБА_1 у рядку « ___ Черняєв В.В.», - виконаний ОСОБА_1 . У договорі поруки №033-08-12/11, датованому 05 жовтня 2015, спочатку був надрукований текст п. 8 «Реквізити та підписи Сторін», що починається словами « ОСОБА_1 …» і закінчується словами « …Індефікаційний номер », та лінія графлення (елемент друкованого тексту), де поверх лінії графлення документу (елемент друкованого тексту) виконаний підпис від імені ОСОБА_1 , та наклеєний шматок паперу з текстом «Всього прошито, пронумеровано і скріплено печаткою ___ аркушів Приватний нотаріус», після чого вказані реквізити та шматок паперу були засвідчені відтиском печатки від імені Приватного нотаріуса ОСОБА_2 . Вирішити питання про те, «який час минув після виконання підпису на договорі № 033-08-12/11, датованому 05 жовтня 2012 року, посвідченому приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Пауковим Д.Л. за реєстровим №4219, на зворотному листі другого аркуша в ст. 8 Реквізити та підписи сторін в графі Поручитель: навпроти прізвища ОСОБА_3 », не видається можливим у зв`язку з відсутністю у експертів впроваджених у судово-експертну практику України методик встановлення абсолютного часу нанесення штрихів рукописних записів, виконаних чорнилами (а.с. 3-17, том 3).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 11 червня 2015 року заборгованість за кредитним договором №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року складає 1924950,37 доларів США (за офіційним курсом НБУ станом на 11 червня 2015 року становить 40719110,45 грн), з яких сума заборгованості за основною сумою кредиту - 1372505,68 доларів США (за офіційним курсом НБУ - 36648264,38 грн), заборгованість за відсотками за користування кредитом 5603,56 доларів США (за офіційним курсом НБУ - 118533,95 грн), прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами - 157751,69 доларів США (за офіційним курсом НБУ - 3336973,56 грн), пеня за період з 08 серпня 2014 року по 11 червня 2015 року - 615338,56 грн (а.с. 38, 39-41, том 1).

Відповідно до договору відступлення прав вимоги (договір цесії) №02 від 26 червня 2015 року ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» відступило ТОВ «ФК «Централ Капітал» свої права вимоги. За змістом цього договору цедент передає (відступає) цесіонарію свої права вимоги (далі права, право, право вимоги) до боржника за кредитними договорами (далі основні договори або основний договір), перелік яких міститься у Додатку №1 до договору, а цесіонарій приймає (набуває) права вимоги за основними договорами та зобов`язується сплатити цеденту ціну права вимоги за цим договором. Сума права грошової вимоги, яка відступається цедентом цесіонарію за основними договорами складає 41012029,32 грн. Вказана сума відповідає розміру заборгованості боржника за даними бухгалтерського обліку цедента на дату здійснення цього відступлення (п. 1.1 договору цесії). Цей договір є підставою для здійснення дій, пов`язаних із заміною цедента та цесіонарія за вимогами, що виникають на підставі основних договорів, в тому числі є підставою для заміни сторони в будь-яких договірних відносинах, існуючих судових, виконавчих провадженнях, заміни первісного кредитора шляхом внесення змін до відповідних реєстрів тощо (п. 1.6 договору цесії).

Договором цесії визначено порядок відступлення (переходу) права вимоги цесіонарію, зокрема, строк та порядок внесення оплати ціни права вимоги, строки та порядок передачі документів, що підтверджують право вимоги за основним договорами (п. 1.3, 3.2, 3.4, 4.2.1 договору) (а.с. 68-71, том 1).

Згідно з витягом з додатку до договору відступлення права вимоги від 26 червня 2015 року право вимоги відступлено за кредитним договором № 033-08-12 від 05 жовтня 2012 року з усіма змінами та доповненнями, договором поруки №033-08-12/11, посвідченого 05 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Пауковим Д.Л. за №4219 (а.с. 72, том 1).

З постанови Донецького апеляційного господарського суду від 17 грудня 2015 року (справа №908/1245/15-г) вбачається, що ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» зверталась до ТОВ «АСИ-ОЙЛ» з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до господарського суду Запорізької області, про що ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача певної заборгованості за кредитним договором. Вказаною постановою змінено рішення господарського суду Запорізької області від 12 травня 2015 року. Позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «АСИ-ОЙЛ» на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» заборгованість за кредитним договором №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року, а саме: 1732505,68 доларів США заборгованість за основною сумою кредиту (що станом на 16 грудня 2014 року за офіційним курсом НБУ становить 27328380,01 грн.); 8150,63 доларів США поточну заборгованість за відсотками за користування кредитом (що станом на 16 грудня 2014 року за офіційним курсом НБУ становить 128567,26 грн); 65038,27 доларів США прострочену заборгованість за відсотками за користування кредитом (що станом на 16 грудня 2014 року за офіційним курсом НБУ становить 1024221,98 грн); 4739,02 грн пеню за несвоєчасну сплату кредиту за період з 12 лютого 2014 року по 18 березня 2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 165-169, том 1).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов цього висновку з порушенням норм процесуального права, а також висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Одним із елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦПК України суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява №14448/88, § 33).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від

17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18).

Згідно з положеннями ст. 158 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення рішення, розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 мешкав і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта з зазначенням місця реєстрації. Ця ж адреса наявна в усіх договорах.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення рішення, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило ч.4 цієї статті щодо строків повідомлення (ч. 9 ст. 74 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення рішення).

Порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення в районі проведення антитерористичної операції було врегульовано Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» лише 03 жовтня 2017 року.

Матеріали справи не містять даних про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи. Застосований судом виклик до суду через оголошення у пресі таким не є, оскільки відповідач мешкав та мешкає за наявним у справі адресом.

З огляду на викладене, розгляд справи без належного повідомлення є порушенням прав відповідача ОСОБА_1 (ст. 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод) та відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11).

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662цс15).

Кредитним договором №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року та додатками до нього передбачено, що платежі з повернення Траншу за кредитним договором та сплати нарахованих процентів за його користування здійснюються щомісячно відповідно до цього договору та наданих в додаткових угодах графіків.

Отже, строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Таким чином, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такими чином, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання (постанова

Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц).

Суд першої інстанцій на зазначені положення законів увагу не звернув, зокрема, суд не врахував та залишив поза увагою момент, коли відбулося прострочення позичальника за кредитним договором за періодичними платежами до направлення банком позову до суду, а тому дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості з поручителя за весь період до звернення позивача до суду.

Враховуючи те, що умовами кредитного договору передбачено погашення кредиту щомісячними платежами, а з розрахунку заборгованості вбачається, що з липня 2014 року позичальник припинив сплачувати грошові кошти на погашення кредиту, суд не врахував, що порука ОСОБА_1 припинилась поза межами шестимісячного строку з моменту звернення до суду із вказаним позовом.

За таких обставин, оскільки позов пред`явлений в червні 2015 року, з поручителя на користь позивача підлягає стягненню прострочена (за період з січня 2015 року по червень 2015 року) заборгованість за кредитним договором за шість місяців до звернення до суду, що відповідно до додаткової угоди №6 від 27 травня 2013 року до кредитного договору №033-08-12, становить 247482,00 (41247,00+41247,00+41247,00+41247,00+41247,00+41247,00) доларів США (тіло кредиту) та 5603,56 доларів США (відсотки за користування кредитними коштами) в межах заявлених позовних вимог (станом на 11.06.2014 року), а всього 253085,56 доларів США.

В іншій частині зобов`язань по сплаті щомісячних платежів до січня 2015 року порука припинилась на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України.

Крім того, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача, зокрема, прострочену заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 157751,69 доларів США, яка утворилась станом на 11 червня 2015 року.

Вирішуючи питання щодо стягнення цієї заборгованості за відсотками, апеляційний суд виходить з наступного.

У лютому 2015 року позивач звернувся до господарського суду з вимогами до позичальника ТОВ «Аси-Ойл» про дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитним договором. Банк відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та порядку сплати процентів за користування кредитом та використав своє право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. При цьому кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів (статті 1048 ЦК України).

Тому, оскільки банк нараховував таку суму відсотків на прострочену суму кредиту після зміни строку дії договору, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про стягнення 615338,56 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 08 серпня 2014 року по 11 червня 2015 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у

цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Місто Донецьк Донецької області входив до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30 жовтня 2014 року , дію якого призупинено розпорядженням від 05 листопада 2014 року №1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням №1275-р від 02 грудня 2015 року.

Місто Донецьк Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02 грудня 2015 року (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України №28-р від 23 січня 2019 року).

З огляду на наведене та враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає у м. Донецьк Донецької області, на території проведення антитерористичної операції в м. Донецьку в період з 14 квітня 2014 року, норми ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо введення мораторію на нарахування пені підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 08 серпня 2014 року по 11 червня 2015 року, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Стосовно доводів ОСОБА_1 щодо непідписання договору поруки №033-08-12/11 від 05 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Пауковим Д.Л. за реєстровим №4219, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з висновками комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи від 05 серпня 2020 року №10070/20-34/10071/20-33/10072/10073/20-32, підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься у договорі поруки №033-08-12/11, датованому 05 жовтня 2012 року, укладеному між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ОСОБА_1 , виконаний ОСОБА_1 .

За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами (частина 2 статті 78).

Згідно з частино 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що договір поруки

№033-08-12/11 від 05 жовтня 2012 року, підписаний від імені ОСОБА_1 і відповідає вимогам належності та допустимості.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо пред`явлення кредитором вимог до поручителя за спливом шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Пунктом 1 Додаткової угоди №8 від 24 липня 2014 року до кредитного договору №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року передбачено, що підписанням цієї угоди сторони дійшли згоди реструктурувати прострочену заборгованість за кредитним договором №033-08-12 від 05 жовтня 2012 року шляхом встановлення строку погашення не пізніше 04 жовтня 2017 року.

У зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань та виникнення заборгованості за кредитним договором кредитор використав, передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та пп. 1.9.1 п. 1.9 договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, подавши у лютому 2015 року позов до суду до позичальника про стягнення заборгованості.

Отже, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя підлягає обрахуванню з цієї дати, а до суду позивач звернувся до відповідача з позовом вже в червні 2015 року.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал», до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аси-Ойл», про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.

Крім того, згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» підлягають задоволенню частково, тому розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 480,41 грн (розмір заявлених вимог 1924950,37 доларів США (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 253085,56 доларів США (13,15%), сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн).

Також, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу задоволено частково на 86,85% (100%-13,15%), тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5000,59 грн (5481,00 грн (розмір судового збору за подання апеляційної скарги) х 86,85% - 480,41 грн (сума, яку винен сплатити відповідач позивачеві за звернення останнім до суду першої інстанції)).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 вересня 2015 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал», до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аси-Ойл», про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал», , заборгованість за кредитним договором в розмірі 253085,56 (двісті п`ятдесят три тисячі вісімдесят п`ять доларів) доларів США.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5000,59 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2021 року.

Суддя: