ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7664/21 Справа № 215/1465/21 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року, яка постановлена суддею Лиходєдовим А.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст ухвали суду складено 26 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для зазначення поштового індексу місця знаходження позивача; ціни позову, що розраховується відповідно до п.6 ч.1 ст.176 ЦПК України; повної та конкретної обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, так як відсутня вказівка, який конкретно показник перевищено відповідно до ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження»; для надання доказів, що підтверджують перебування позивача та відповідача в шлюбі; працевлаштування позивача та його проживання з батьками на момент прийняття судом рішення (видачі судового наказу) про стягнення аліментів; перебування позивача на військовій службі та винаймання ним житла на час звернення до суду та правової підстави звернення до суду не позивача, а іншої особи в його інтересах.

26 травня 2021 року ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зазначена позовна заява визнана неподаною та повернута позивачу у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду від 20 квітня 2020 року.

В апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу суду скасувати та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд, в порушення вимог ЦПК України, не взяв до уваги, що позивачем було усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 20 квітня 2020 року, безпідставно визнав уточнену позовну заяву неподаною та повернув її.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, розгляд якої згідно п. 6 ст. 353 ЦПК України, здійснюється без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Право на пред`явлення позову це право особи звернутися до суду з позовом про захист порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 55,124 Конституції України, ст.4ЦПК України, кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень статті 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів (а.с. 1-3).

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для зазначення поштового індексу місця знаходження позивача; ціни позову, що розраховується відповідно до п.6 ч.1 ст.176 ЦПК України; повної та конкретної обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, так як відсутня вказівка, який конкретно показник перевищено відповідно до ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження»; для надання доказів, що підтверджують перебування позивача та відповідача в шлюбі; працевлаштування позивача та його проживання з батьками на момент прийняття судом рішення (видачі судового наказу) про стягнення аліментів; перебування позивача на військовій службі та винаймання ним житла на час звернення до суду та правової підстави звернення до суду не позивача, а іншої особи в його інтересах (а.с. 7).

На виконання вимог зазначеної ухвали позивачем по справі 10 травня 2021 року було надано уточнену позовну заяву (а.с. 9-13).

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позивачу позовної заяви суд виходив з того, що позивачем не виконано вимогу ухвали суду від 20 квітня 2020 року у встановлений законом строк.

Проте, колегія судів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання вимог ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року позивачем по справі 10 травня 2021 року була надана на його думку, належним чином оформлена уточнена позовна заява (а.с. 10-13).

Однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеному уточненому позову.

В свою чергу ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зазначене свідчить про те, що суд не врахував положення ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини щодо того, що кожна людина при визначенні її громадських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих ним доказів.

У даному випадку судом першої інстанції така справедливість судових процедур щодо позивача була порушена

Посилання в ухвалі суду від 26 травня 2021 року, як на недоліки позовної заяви, на те, що позивачем, в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позові не зазначено ціну позову, що розраховується відповідно до п.6 ч.1 ст.176 ЦПК України; не надано доказів, що підтверджують факт працевлаштування позивача та його проживання з батьками на момент прийняття судом рішення (видачі судового наказу) про стягнення аліментів та винаймання позивачем житла на час звернення до суду, колегія суддів вважає помилковим оскільки, відповідно до норм ЦПК України, позивачем викладено обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, з зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, відповідно до ст.175 ЦПК України.

Як роз`яснив Верховний Суд України в п.7 Постанови Пленуму № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України, суд, для об`єктивного з`ясування обставин справи, у необхідних випадках, може роз`яснювати право заявника та заінтересованих осіб подавати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК Україна, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Аналіз наданих сторонами доказів здійснюється судом при вирішенні справи - спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху. Позивач виправив для суду недоліки позовної заяви згідно вимог ст. 175 ЦПК України, подав до суду уточнений позов.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув заяву.

Однак, всупереч вище наведеним положенням, повертаючи позовну заяву суд першої інстанції не врахував вищевказані норми закону.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач на власний розсуд визначилася із змістом позовних вимог та надав суду позовну заяву, зазначивши у ній посилання на обставини, які, на його думку, підтверджують позовні вимоги, а суд першої інстанції, без урахування вищевикладених норм цивільного процесуального законодавства України, передчасно вдався до оцінки заявлених позовних вимог до відкриття провадження у справі, не перевіривши відповідно до ст. 175 ЦПК України уточнену позовну заяву.

У зв`язку з цим, викладені в апеляційній скарзі доводи представника позивача, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу та враховує їх.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання у справі, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374, п. 4 ч. 1 ст.379, ст.ст.381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року скасувати та направити матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: