Справа № 648/2255/21
Провадження № 2/648/866/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі

головуючого судді Бугрименка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Тищенко Т.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, Станіславська сільська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона являється власником будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровано місце проживання відповідача, який є колишнім чоловіком її дочки. З 2009 року відповідач залишив будинок, в ньому проживає. Реєстрація відповідача в будинку порушує її права власника. Посилаючись на ст.391 ЦК України, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житлом.

30 серпня 2021 року відкрито провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що перешкод у користуванні будинком відповідачу не створювалось, останній втратив інтерес до зареєстрованого місця проживання. На даний час дочка позивачки створила нову сім`ю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав.

Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, про причини неявки су не повідомив.

За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 дала показання, що є сусідкою позивача, проживає в сусідньому будинку. Відповідача у справі не знає. В будинку АДРЕСА_1 відповідач не проживає більше 10 років. За вказаний період жодного разу вона не бачила відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Суд установив, що ОСОБА_2 є власником будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №270000950 від 11 серпня 2021 року.

Згідно до довідки Станіславської сільської ради за №1817 від 17 серпня 2021 року, місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано у будинку АДРЕСА_1 .

Згідно до акту обстеження вищезазначеного домоволодіння від 18 серпня 2021 року, відповідач в будинку не проживає з травня 2009 року. Факт не проживання відповідача в будинку більше року підтверджується також показаннями свідка.

Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що відповідач не проживає за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , більш ніж один рік без поважної причини, домовленості з даного приводу між сторонами не було, суд вважає необхідним визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки порушуються права позивача, як власника будинку.

Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 908 грн..

Керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 247, 263-265, 274, 277, 279, 280-289 ЦПК України, на підставі ст.383, 391, 406 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 908 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Білозерським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Відповідач, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач - ОСОБА_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Станіславська сільська рада, місце знаходження: Херсонська область, Білозерський район, с.Станіслав, вулиця Свободи, 15; 2.

Суддя В.В. Бугрименко