гСправа № 358/1064/21 Провадження № 2-з/358/25/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України, заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подається разом із позовною заявою -

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд визначити місце проживання його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з батьком ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за місцем його фактичного проживання: АДРЕСА_1 та відібрати дитину від матері ОСОБА_3 (РНОК1Ш: НОМЕР_3 ) невідкладно передавши сина йому для повернення його у звичне середовище, в якому дитина знаходилася із перших днів життя до 25.06.2021 року. Крім того просить зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), до ухвалення судового рішення у справі за його позовом до відповідача про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком та стягнення моральної шкоди із матері малолітньої дитини у зв`язку із самовільною зміною місця проживання дитини у справі, передавати їх спільну малолітню дитину ОСОБА_3 щотижня: з 12:00 до 17:00 год. кожної середи; у вихідні дні: з 10:00 до 15:00 кожної першої суботи та з 10:00 до 15:00 кожної третьої суботи за місцем фактичного проживання батька.

Вимоги мотивує тим, що він, ОСОБА_1 (надалі - Позивач), зареєстрував шлюб 28.09.2018 року з ОСОБА_4 (надалі -Відповідач), що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , що видане Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис №105. Від шлюбу вони мають дитину - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 09.10.2019 року, виданого Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Зазначає, що він, як батько малолітнього сина ОСОБА_2 , усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини, встановивши місце проживання дитини до моменту набранням рішенням суду законної сили згідно поданої ним позовної заяви разом з ним за адресою його фактичного проживання.

Позивач зазначає, що з 25.06.2021 року, відповідач разом із їхнім сином, перебуває за межами м. Богуслава, нею самовільно, без його згоди здійснено залишення місця реєстрації дитини, а відтак, обопільної згоди щодо постійного місця проживання дитини між батьками в розумінні ст. 160 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) - не досягнуто. Вказує, що йому достеменно відомо, що відповідач із сином перебувають в с. Білопілля Хмільницького району Вінницької області, він особисто в цьому переконався коли відвідував їх декілька разів.

Однак, погодитися на те, щоб дитина знаходилася в іншій області України в непристосованому занедбаному будинку, в якому відсутні належні санітарно-гігієнічні умови для проживання, та була позбавлена належного батьківського догляду та турботи за наявності факторів, які наражають дитину на небезпеку для її життя та здоров`я - він категорично не може.

Вважає такі діяння відповідача протиправними та повідомляє суд, що ним підготовлено та подано разом із цією заявою позов про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком та стягнення моральної шкоди із матері малолітньої дитини у зв`язку із самовільною зміною місця проживання дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України - суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як визначено у ч. 1 ст. 151 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Частиною 10 статті 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен постановити рішення. Ця вимога повинна носити правовий характер і бути підвідомчою суду.

Позивачем у заяві про забезпечення позову, поданій до суду 15.09.2021, чітко визначено вимоги про забезпечення позову, які є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог в позовній заяві поданій ним до суду.

З огляду на викладене, враховуючи що позивач просить забезпечити позов заходами зміст яких є тотожним задоволенню заявленої позовної вимоги, а також який має наслідком визначення місця проживання дитини з позивачем та відібрання дитини у матері (відповідача), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Богуславський районний суд Київської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов