ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7777/21 Справа № 211/5137/20 Суддя у 1-й інстанції - Папарига В. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/5137/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання Євтодій К.С.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Наш сервіс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш сервіс» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року, яке постановлено суддею Папаригою В.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 11 червня 2021 року -,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш сервіс» про захист прав споживачів, щодо розірвання договору про виконання робіт (надання послуг) і відшкодування збитків, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 02.04.2016 року в салоні мобільного зв`язку «SMS» (м. Кривий Ріг) за 1599,00 грн. вона придбала смартфон BRAVIS SOLO серійний заводський номер 17512. Згідно гарантійного талону та інструкції з експлуатації, гарантійний термін експлуатації товару складає 12 місяців, строк служби (придатності) товару - 3 роки. Гарантійний термін на даний смартфон сплив 02.04.2017 року, строк служби (придатності) діяв до 02.04.2019 року.

Позивачка зазначає, що відповідно до експлуатаційної документації уповноваженим представником виробника вказаного товару в Україні є ТОВ «Наш Сервіс», 04060, м. Київ, вул. Щусєва, буд. 44. Також, ТОВ «Наш Сервіс» є Авторизованим сервісним центром по ремонту смартфонів BRAVIS. В п.п. 1.3.1 п.1.3 "Попередження і примітки щодо безпеки" Інструкції з експлуатації смартфону BRAVIS SOLO вказано, що слід використовувати тільки ту батарею та зарядний пристрій, які вказані виробником. Використання іншої батареї та зарядного пристрою може призвести до пошкодження батареї, перегрівання, загоряння або вибуху.

Після закінчення гарантійного строку, але в межах служби, почали виявлятися недоліки в роботі пристрою, а саме: смартфон почав розряджатися, вимикався під час розмови. З цієї причини 17.01.2018 року цивільний чоловік позивачки ОСОБА_2 звернувся до Сервісного Центру ТОВ «Наш Сервіс» у місті Кривому Розі, де в нього прийняли вказаний смартфон. При здачі смартфону в ремонт, працівником Авторизованого сервісного центру ТОВ «Наш Сервіс» була встановлена причина недоліку, а саме роздутість акумуляторної батареї настільки, що вона могла невдовзі вибухнути. Працівник цього сервісного центру прийняв вказаний смартфон для видачі акту на списання, враховуючи те, що акумуляторна батарея не прослужила встановлений строк 3 роки, а виробник даної моделі смартфону не забезпечив підприємство, що здійснює їх технічне обслуговування та ремонт, відповідними акумуляторними батареями протягом встановленого строку служби, як того вимагає ч.5 ст.6 Закону України "Про захист прав споживачів".

Вважає, що цей факт підтверджується наступним: по-перше, в графі "заявлений дефект" заказ - наряду № 903 509 від 17.01.2018 року зазначено - вздута акб (тобто акумуляторна батарея); по-друге, акумуляторна батарея є від`ємною частиною від смартфону і при її відсутності працівник сервісного центру мав би відмовитись приймати смартфон і можливо запропонувати прийти на якусь іншу дату, якщо було де замовити оригінал чи порадити де можна придбати таку батарею самостійно; - по-третє, сервісний центр даний смартфон прийняв, про оплатний ремонт не попереджав та визначив дату закінчення ремонту (видачі акту на списання) - 16.02.2018 року.

Коли прийшов строк звернення до сервісного центру, то із напису на вхідних дверях з`ясувалось, що Авторизований сервісний центр ТОВ «Наш Сервіс» у місті Кривий Ріг був ліквідований про що позивачу не повідомляли будь-яким чином, не узгоджували подальші дії щодо прийнятого смартфону. При цьому, на вхідних дверях була відсутня інформація куди всім замовникам потрібно звернутись за своїм товаром через ліквідацію сервісного центру.

У квітні 2018 року позивачка отримала листа з Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Сервіс» № 60 від 26.03.2018 року, в якому зазначалося, то зданий смартфон BRAVIS SOLO, у зв`язку з ліквідацією Сервісного центру ТОВ «Наш Сервіс» у м. Кривому Розі, був переданий до Сервісного центру ТОВ «Наш Сервіс» у місті Харкові. Також в листі ТОВ «Наш Сервіс» № 60 від 26.03.2018 року повідомлялося, що смартфон містить недоліки та про готовність сервісного центру в місті Харкові виконати оплатний ремонт за 817,00 грн.

В результаті проведеної перевірки ТОВ «Наш Сервіс» була надана відповідь Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів листами № В-2084/Т-1199 від 10.04.2019 року. № В-6657/Т-5366 від 27.11.2019 року про готовність сервісного центру усунути недоліки в смартфоні BRAVIS SOLO за рахунок підприємства.

По теперішній час смартфон прийнятий по заказ-наряду № 903 509 від 17.01.2018 р. знаходиться у ТОВ «Наш Сервіс» у місті Харкові.

В зверненні по телефону до ТОВ «Наш Сервіс» на вул. Щусєва, 44 в місті Києві, вони пояснили, що вони можуть безкоштовно виконати тільки припаювання запчастин, але з оплатою вартості самих запасних частин до даної моделі смартфону, при цьому, знов не пояснюючи в чому полягає причина ремонту і яких запасних частин тоді, як в заказ-наряді № 903 509 заявлений дефект - це вздуття акумуляторної батареї, яку не потрібно припаювати, але пояснень такій обставині не надано.

Своєю бездіяльністю відповідач створив ситуацію, що позивачка втратила можливість користуватись своїм смартфоном протягом встановленого виробником строку служби (експлуатації), вона вимушена була придбати новий смартфон, так, як по вині відповідача, у смартфона BRAVIS SOLO закінчився термін придатності і користуватись таким пристроєм небезпечно для життя і здоров`я (так зазначено на стор.3 Інструкції з експлуатації). Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд розірвати договір про виконання робіт (надання послуг) щодо смартфону BRAVIS SOLO (серійний заводський номер 17512), укладений між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наш Сервіс» та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Сервіс» вартість смартфону BRAVIS SOLO (серійний заводський номер 17512) в сумі 1 599,00, пеню в розмірі 22 720.77 грн. та моральну шкоду в сумі 5000.00 гри.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш сервіс» про захист прав споживачів щодо розірвання договору про виконання робіт (надання послуг) і відшкодування збитків, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Розірвано договір про виконання робіт (надання послуг) щодо смартфону BRAVIS SOLO (серійний заводський номер 17512), укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наш сервіс».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш сервіс» на користь ОСОБА_1 вартість смартфону BRAVIS SOLO в сумі 1599 гривень 00 копійок.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш сервіс» на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Наш сервіс» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, на необґрунтованість рішення та на його незаконність. Вказує, що позивачкою не було доведено, що спірний смартфон було прийнято для видачі акту на списання. Нею не надано жодного доказу, що підтверджував би даний факт. Сервісний центр не мав наміру видавати акт на списання, відповідно до Заказу-наряду № 903509 виріб було прийнято для аналізу на можливість проведення гарантійного обслуговування у сервісному центрі та проведення гарантійного усунення недоліків, за наявності підстав для проведення такого виду робіт.

Під час приймання замовлення, за зовнішніми проявами було встановлено, що спірний смартфон має наступні недоліки: вздута акумуляторна батарея, інші недоліки було неможливо встановити при прийманні товару, у зв`язку з відсутністю зовнішніх проявів.

У квітні 2018 року позивачці було направлено листа, у якому зазначено, що недоліки у спірному смартфоні, який було прийнято для перевірки можливості проведення гарантійного обслуговування, можливо усунути на платній основі за 817,00 грн., зокрема, зазначено про необхідність сплатити зазначену вартість ремонтних робіт, або надати письмову відмову від ремонту.

Судом першої інстанції, невірно встановлено, що вартість ремонту сторонами так погоджена і не була, проте, позивачка не збиралась оплатити виконану роботу, вона хотіла скористатись безоплатним усуненням недоліків товару, на чому наполягала увесь час.

Вважає, що факт укладення договору побутового підряду не доведено, крім того, вимоги ч.13 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюються на виконання робіт з гарантійного ремонту, що не було враховано судом першої інстанції.

На думку відповідача, прострочення відповідачем настало внаслідок прострочення позивачкою як кредитором, обумовленого виконанням позивачкою зустрічного зобов`язання, шляхом ненадання коштів за ремонт.

Вказує, що відповідач намагався повернути позивачці телефон, але не мав можливості, оскільки під час приймання товару на ремонт, телефон для зв`язку та адресу для листування було надано цивільним чоловіком позивачки, отже всі листи щодо погодження адреси та способу отримання спірного телефону було направлено на адресу ОСОБА_2 , що не було взято судом першої інстанції до уваги.

Отже, не має жодних підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки вартості спірного телефону.

Наполягає, що позовна давність щодо вимог у зв`язку із недоліками проданого товару становить один рік, що передбачено п.4 ч.2 ст.258 та ст. 681 ЦК України. Позивачка дізналась, що недоліки у її товарі не усунуто у квітні 2018 року, а звернулась з позовом до суду 07.09.2020 року, тобто після спливу, визначеного у ЦК України строку позовної давності, для даного виду правовідносин, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_3 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, про те, що позовні вимоги позивача про розірвання договору про виконання робіт (надання послуг) щодо смартфону BRAVIS SOLO (серійний заводський номер 17512), укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наш сервіс», стягнення з відповідача на її користь вартість смартфону BRAVIS SOLO (серійний заводський номер 17512) в сумі 1599 грн. підлягають задоволенню, оскільки, врахував, що смартфон був зданий позивачкою для ремонту - заміна акумуляторної батареї або видачі акту на списання 17.01.2018 року, але понад встановлені законом строки, замовлення не виконано, що підтверджено наданими доказами.В той же час, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені та відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачка пропустила строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення пені. Враховуючи те, що законом не передбачено стягнення моральної шкоди в договірних правовідносинах, що виникли між сторонами, оскільки відповідно ст. 711 ЦК України та п. 5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією, суд першої інстанції залишив позовні вимоги щодо відшкодування шкоди без задоволення. Керуючись ст. 611 ЦК України, вказав, що укладений між сторонами договір не передбачав відшкодування моральної шкоди.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цьогоЗакону, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Згідно ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Положення ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Як бачається з матеріалів справи, 02.04.2016 року в салоні мобільного зв`язку «SMS» (м. Кривий Ріг) за 1599,00 грн. ОСОБА_1 було придбано смартфон BRAVIS SOLO серійний заводський номер 17512, що підтверджується товарним чеком від 02.04.2016 року, гарантійним талоном та інструкцією з експлуатації. Згідно гарантійного талону та інструкції з експлуатації, гарантійний термін експлуатації товару складає 12 місяців, строк служби (придатності) товару - 3 роки. Відповідно до експлуатаційної документації уповноваженим представником виробника вказаного товару в Україні є ТОВ «Наш Сервіс», 04060, м. Київ, вул. Щусєва, буд. 44. Також, ТОВ «Наш Сервіс» є Авторизованим сервісним центром по ремонту смартфонів BRAVIS ( а.с. 12-16).

17.01.2018 року до сервісного центру ТОВ «Наш сервіс», за адресою м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, 73, був прийнятий на обслуговування смартфон ТМ BRAVIS SOLO (white), серійний номер 17512 із заявленим недоліком - вздута АКБ. Замовником є ОСОБА_1 , з очікуваною датою закінчення ремонту 16.02.2018 року ( а.с. 11 - копія заказу- наряду № 903509).

Матеріали справи не містять доказів, що спірний телефон смартфон було прийнято для видачі акту на списання, як про це заявлено позивачкою.

Колегія суддів вважає, що, як вбачається з Заказу-наряду № 903509, телефон було прийнято для аналізу на можливість проведення гарантійного обслуговування у сервісному центрі та проведення гарантійного усунення недоліків, за наявності підстав для проведення такого виду робіт.

Згідно з п.п. 2.2.-2.3., 3.1. Інструкції щодо надання послуг з ремонту побутової радіоелектронної апаратури, затвердженої Наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 27 серпня 2000 р. N 20, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 листопада 2000 р. за N 811/5032, під час приймання замовлення визначаються ознаки виробу, його оцінна вартість, які узгоджуються із замовником і позначаються у договорі (квитанції), що підтверджується підписом замовника. У присутності замовника під час приймання замовлення визначається перелік несправностей, які мають зовнішні прояви. Остаточний перелік складових частин, блоків, узлів і комплектувальних виробів, необхідних для виконання замовлення, встановлюється в процесі виконання ремонту й узгоджується із замовником.

У квітні 2018 року ОСОБА_1 отримала листа від ТОВ «Наш Сервіс» № 60 від 26.03.2018 року, в якому зазначалося, то зданий смартфон BRAVIS SOLO у зв`язку з ліквідацією Сервісного центру ТОВ «Наш Сервіс» у м. Кривому Розі, переданий до Сервісного центру ТОВ «Наш Сервіс» у місті Харкові. Також в листі повідомлялось, що смартфон містить недоліки та про готовність Сервісного центру в місті Харкові виконати оплатний ремонт за 817,00 грн., зазначено про необхідність сплатити зазначену вартість ремонтних робіт, або надіслати письмову відмову від ремонту, після чого телефон буде повернутий та відправлений на зазначену нею адресу (а.с.17).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідь на лист від ТОВ «Наш Сервіс» № 60 від 26.03.2018 року позивачкою не було надано.

Отже, відповідач взяв на себе зобов`язання щодо перевірки можливості проведення гарантійного обслуговування у сервісному центрі та проведення гарантійного усунення недоліків, за наявності підстав для проведення такого виду робіт, і як вбачається з листа ТОВ «Наш Сервіс» № 60 від 26.03.2018 року, відповідач проінформував позивачку про готовність Сервісного центру в місті Харкові виконати оплатний ремонт за 817,00 грн., зазначено про необхідність сплатити зазначену вартість ремонтних робіт, або надіслати письмову відмову від ремонту, після чого телефон буде повернутий та відправлений на зазначену нею адресу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував того, що телефон було прийнято для аналізу на можливість проведення гарантійного обслуговування та безпідставно дійшов висновку про те, що смартфон був зданий позивачкою для ремонту заміни аккумуляторної батареї або видачі акту на списання, та понад встановлені законом строки, замовлення не було виконано з вини відповідача, в зв`язку з чим дійшов невірного висновку, про наявність правових підстав для розірвання договору між сторонами про виконання робіт щодо ремонту смартфону та стягнення з відповідача на користь позивачки вартості смартфону BRAVIS SOLO в сумі 1599 гривень 00 копійок.

Також, колегія суддів вважає невірним висновок суду першої інстанції про те, що суд не вбачав підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, оскільки позивачка пропустила строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення пені, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , звертаючись з вимогою про стягнення пені, посилалась на частину 5 ст. 10 Закону "Про захист прав споживачів", якою визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуг) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Рахувала, що, виходячи з строку затримки виконання ремонту заміни акумуляторної батареї або видачі акту на списання, починаючи з 17.02.2018 року по день звернення з позовом до суду, проте колегією суддів встановлено, що не вбачається в діях відповідача прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені.

Таким чином, обов`язковою умовою для стягнення з відповідача пені у розмірі, встановленому ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» є наявність його вини у невиконанні умов договору про надання послуг.

Судом першої інстанції враховуючи те, що законом не передбачено стягнення моральної шкоди в договірних правовідносинах, що виникли між сторонами, оскільки відповідно ст. 711 ЦК України та п. 5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією, залишив позовні вимоги щодо відшкодування шкоди без задоволення.

Пункт 5 частини першої статті 4 Закону «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

За змістом частини другої статті 22 Закону «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У правовій позиції, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц, провадження № 14-714 цс 19, зазначено, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди з вищевикладених підстав.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш сервіс» - задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш сервіс» про захист прав споживачів щодо розірвання договору про виконання робіт (надання послуг) і відшкодування збитків, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: