РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року

м. Рівне

Справа № 562/3069/20

Провадження № 22-ц/4815/644/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Здолбунівкомуненергія»,

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року у складі судді Ковалика Ю. А., ухвалене в м. Здолбунів Рівненської області о 12 годині 11 хвилин, повний текст рішення складено 08 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство «Здолбунівкомуненергія» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до ст.ст.19, 24, 25 Закону України «Про теплопостачання», п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, п.п.23, 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ №1198 від 03 жовтня 2007 року, споживач зобов`язаний щомісячно, до 20 числа, здійснювати оплату теплопостачальній організації за отримані послуги. Відповідач користується послугами позивача, проте своїх зобов`язань за договором з оплати наданих позивачем послуг з централізованого опалення не виконує, у зв`язку з чим за період з 24 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 7 933 грн. 12 коп.. Просило суд стягнути з відповідачки на свою користь зазначену суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних з простроченої суми.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року вказаний позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» заборгованість за використану теплову енергію в розмірі 7 933 грн. 12 коп., індекс інфляції в сумі 256 грн. 55 коп., три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, в розмірі 174 грн. 72 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 10 466 гривень 39 копійок.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване загальними принципами виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору та закону, положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які передбачають обов`язок споживача своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строк, визначений договором чи законом та обґрунтоване тим, що такий обов`язок відповідачкою як споживачем послуги дотриманий не був.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неправильної оцінки фактичних обставин та їх недостатнього дослідження, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі доводить, що суд дійшов помилкового висновку по справі та не надав належної оцінки її доводам. Пояснює, що вона неодноразово зверталася із заявами до КП «Здолбунівкомуненергія» про відключення від мереж централізованого теплопостачання та отримала відповідь про те, що її заява прийнята до розгляду та буде розглянута на найближчому засіданні органу місцевого самоврядування. Додає що цією відповіддю підтверджується відсутність у неї заборгованості, адже якби така заборгованість існувала, то її заява не була б прийнята до розгляду. Стверджує, що станом на 21 серпня 2019 року у неї була повністю погашена заборгованість перед позивачем по сплаті за користування послугами теплопостачання. Вказує, що не користується послугами теплопостачання від позивача, вона самовільно від`єдналася від системи централізованого опалення та користується електричним опаленням. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував того факту, що упродовж останніх років вона неодноразово зверталися до КП «Здолбунівкомуненергія» з проханням-вимогою відключитися від централізованого опалення і припинити постачання цих послуг, однак її звернення були проігноровані. Доводить, що оскаржуване рішення суду порушує її конституційні права власника, адже своєю відмовою надати дозвіл на відключення від централізованої мережі теплопостачання позивач обмежує її права як власника, зокрема, в частині користування своєю власністю. Покликається на ст..7 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає право споживача на вільний вибір товарів та послуг, і доводить що ці норми надають їй право на припинення договору теплопостачання та укладення договору на постачання газу для автономного опалення її квартири.

Зазначає, що її дії по самовільному відключенню від послуг теплопостачання зумовлені відмовою позивача добровільно розірвати договір. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення яким у позові відмовити в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві КП «Здолбунівкомуненергія» вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Зазначена квартира знаходиться у багатоквартирному будинку, постачання теплової енергії до якого здійснюється централізовано позивачем КП «Здолбунівкомуненергія».

30 січня 2018 року між КП «Здолбунівкомуненергія» як Підприємством та ОСОБА_1 як Споживачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення.

За умовами договору Підприємство зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором по оплаті послуг, наданих позивачем.

Обставини невнесення плати за теплопостачання відповідачка не заперечує, мотивуючи тим, що її квартира самовільно відключена від мережі централізованого опалення. Аналогічні твердження містяться і в апеляційній скарзі.

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Позивачкою не надано суду жодного належного, достатнього та допустимого доказу на підтвердження відключення нею у встановленому законодавством порядку належної їй квартири від мереж централізованого опалення, а також встановлення автономної системи опалення.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Саме такий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року (справа №6-1192ц15) та Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2019 року (справа №522/401/15-ц) та від 12 грудня 2019 року (справа № 207/3776/15-ц).

Згідно ст.68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 п.30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача своєчасно оплатити надавані виконавцем послуги з теплопостачання передбачений ст.ст. 67-68 ЖК України, ст. 901 ЦК України, ст.ст. 19, 24, 25 Закону України «Про теплопостачання», п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.07.2007 року.

З огляду на наведене, позивачем КП «Здолбунівкомуненергія» правомірно здійснено нарахування по особовому рахунку відповідачки ОСОБА_1 за послуги теплопостачання.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачки перед позивачем за використану теплову енергію становить 7 933 грн. 12 коп., індекс інфляції - 256 грн. 55 коп., три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, - 174 грн. 72 коп., і такий розрахунок відповідачкою не спростовано ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, апеляційний суд враховує, що нею не було подано заяви про застосування строку позовної давності щодо періоду нарахування заборгованості, що унеможливлює в даному випадку застосування положень ч. 4 ст. 267 ЦК України, за якою сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 липня 2021 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Гордійчук С. О.