Справа №443/761/19
Провадження №2/443/389/21
РІШЕННЯ

іменем України

29 вересня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

з участю: секретаря судового засідання Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бібрської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки площею 1,2100 гектари, розташовані на території Баковецької сільської ради Жидачівського району, згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №042586, виданого 26.03.2001 року на підставі рішення Жидачівської районної ради народних депутатів від 22.09.2000 року №226 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №86.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на вказану вище земельну ділянку. Згідно довідки Новострілищанської селищної ради №657 від 01.06.2018 року ОСОБА_3 постійно проживала в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею проживав син - ОСОБА_2 . На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишила заповіт від 14.03.2000 року, яким заповіла усе своє майно ОСОБА_2 .. Даний заповіт зареєстровано в Баковецькій сільській раді за №54, а також на момент смерті заповідача не змінено і не скасовано. ОСОБА_2 проживав разом із матір`ю - ОСОБА_3 на час її смерті, займався її похоронами, не заявляв про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що її прийняв. 10.09.2007 року позивач звернувся в Ходорівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, на підставі чого нотаріусом була заведена спадкова справа. Згодом позивач вирішив юридично оформити спадщину на земельні ділянки, а тому 15.03.2019 року звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , однак нотаріус відмовив йому у видачі через відсутність у нього правовстановлюючих документів на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Баковецької сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 03.06.2019 року відкрито провадження у справі.

На підстав розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області Особи В.М. №854 від 25 серпня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської обалсті Сливки С.І. від 26.08.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 04.11.2020 року провадження у справі зупинено до встановлення та вступу у справу правонаступників, після смерті ОСОБА_2 .

12.11.2020 року завідувачем Жидачівською ДНК ОСОБА_4 листом-відповіддю №354/02-14 повідомлено, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Жидачвській державній нотаріальній конторі спадкова справа не заводилася, однак згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані наїх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11.11.2020 року, спадкова справа №21/2019 від 11.09.2019 року заведена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріально округу Ясінським В.Є..

Листами-відповіддями від 20.11.2020 року, 24.02.2021 року та 27.04.2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським Володимиром Євгеновичем повідомлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 подав заяву про прийняття спадщини від 11.09.2019 року на підставі якої заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 заведена спадкова справа №21 за 2019 рік від 11.09.2019 року, реєстраційний запис в спадковому реєстрі №64729846 від 11.09.2019 року. Згідно матеріалів спадкової справи, станом на день видачі даних довідок, він являється єдиним спадкоємцем на усе спадкове рухоме та нерухоме майно, яке належить спадкодавцю на території України та за її межами у відповідності до заповіту посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу від 08.06.2018 року за реєстром №1130. Дружина спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовилась від права на спадщину за законом після смерті спадкодавця, що підтверджується поданою нею заявою від 11.09.2019 року №56. Станом на день видачі даної довідки свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця не видавались. Свідоцтва про право на спадшину на спадкове майно будуть видані після надання оригіналів правовстановлюючих документів на рухоме та/або нерухоме майно, яке належить спадкодавцю на день його смерті.

Ухвалою від 28.04.2021 року поновлено провадження у справі та залучено ОСОБА_1 до участі у справі як правонаступника позивача - ОСОБА_2 .

Ухвалою від 07.06.2021 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача Новострілищанської селищної ради Жидачівського району Львівської області - Бібрську міську раду Львівської області.

Ухвалою від 07.06.2021 року в порядку витребування доказів зобов`язано Львівський державний нотаріальний архів в особі керівника в строк до 15 липня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №152/2007, яка була заведена Ходорівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.06.2021 року завідувачем Львівського державного нотаріального архіву Бичківською О.М. надіслано копію спадкової справи №152/2007, яка була заведена Ходорівською ДНК Львівської області після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 20.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просить позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі представника за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Баковецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області 22.03.2007 року (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли серед іншого земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,2100 гектари, розташовані на території Баковецької сільської ради Жидачівського району, право на які померла мала згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №042586, виданого 26.03.2001 року на підставі рішення Жидачівської районної ради народних депутатів від 22.09.2000 року №226 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №86 (а.с.15).

Згідно довідки Новострілищанської селищної ради №657 від 01.06.2018 року ОСОБА_3 постійно проживала в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею проживав син - ОСОБА_2 , який доглядав хвору маму та займався похоронами. Інших членів не було. В колишнвй Баковецькій сільській раді, від імені ОСОБА_3 , посвідчувався заповіт, який не змінений та не скасований (а.с.11).

За життя ОСОБА_3 було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Баковецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 54, згідно якого остання заповіла усе своє майно сину - ОСОБА_2 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про народження виданого повторно серія НОМЕР_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.9).

У визначений законом термін позивач звернулася в Ходорівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що стало приводом до реєстрації спадкової справи №152/2007 та згодом видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Зазначені свідоцтва позивач отримав відносно банківських вкладів та житлового будинку (а.с.84-100).

Згодом позивач вирішив юридично оформити спадкові права на земельні ділянки, що знаходяться на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області та звернувся до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по спадковій справі №101/2020. Постановою від 15.03.2019 року нотаріус відмовив їй у видачі відповідного свідоцтва, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельні ділянки, що зняходяться на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належав померлій і є спадковим майном (а.с.17).

Позивач стверджує, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, що належав ОСОБА_3 втрачено.

Доказом того, що ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської сільської ради, загальною площею 1,2100 гектари, є копія архівного примірника Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №042586 від 26.03.2001 року виданого на підставі рішення Жидачівської районної ради народних депутатів від 22.09.2000 року №226 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №86 (а.с.15).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно із вимогами ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування щодо нерухомого майна - земельні ділянки, що знаходяться на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належав померлій і є спадковим майном, яке належало на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджено наявними у справі доказами.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, що належало померлій ОСОБА_3 (спадкове майно), перешкоджає йому в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом.

Оскільки, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, вимога позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно підлягає до задоволення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки площею 1,2100 гектари, розташовані на території Баковецької сільської ради Жидачівського району, згідно Державного акту на право приватної власності на землю I-ЛВ №042586, виданого 26.03.2001 року на підставі рішення Жидачівської районної ради народних депутатів від 22.09.2000 року №226 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №86.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка