РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2038/21

21 вересня 2021 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

третя особа не з`явилася

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №564/2038/21 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (с.Бичаль Костопільського району Рівненської області), третя особа Нотаріус першої Рівненської державної нотаріальної контори Гайдук Вікторія Олексіївна (м.Рівне, майдан Незалежності 7) про тлумачення заповіту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 , третя особа Нотаріус першої Рівненської державної нотаріальної контори Гайдук Вікторія Олексіївна про тлумачення заповіту.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який проживав в АДРЕСА_2 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, за яким все майно, яке належатиме йому на день смерті, заповів внучці ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_3 не був рідним дідом ОСОБА_1 , а лише чоловіком її баби, але завжди вважав ОСОБА_1 своєю внучкою, оскільки на час його одруження з бабою позивача у 1975 році позивацу було два роки. У дитинстві вона часто гостювала влітку у баби, а її рідний дід ОСОБА_4 помер до її народження. ОСОБА_3 був для позивача дідом, виховував її, і жодних питань чи дорікань з приводу рідства ніхто ніколи не висловлював. Саме тому складаючи заповіт ОСОБА_3 зазначив, що заповідає майно своїй внучці. Після смерті ОСОБА_3 позивач вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не отримала свідоцтва про право на спадщину, оскільки не може довести, що є внучкою ОСОБА_3 .

При цьому, єдиним можливим спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 була баба позивача, яка померла у 2015 році. Відповідач є матір`ю позивача, на спадщину теж не претендує.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачем подано клопотання про розгляд справи без участі відповідача, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти позову не заперечує.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

15.11.1975 Постійненською сільською радою Костопільського району Ровенської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 15.11.1975.

При цьому, ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 05.06.1952. В подальшому, 09.05.1971 після одруження ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 внаслідок реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) НОМЕР_3 від 01.04.2021.

.Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 14.06.1973.

Таким чином, ОСОБА_2 є падчеркою ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 .

За життя, а саме 23.07.2012 ОСОБА_3 залишив заповіт, посвідчений секретарем Постійненської сільської ради Жук С.А., згідно якого все своє майно, що буде належати йому на день смерті, заповів внучці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З доданого до позовної заяви паспорта позивача вбачається, що датою народження ОСОБА_1 є саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Сторонами не заперечується та обставина, що позивач вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не отримала свідоцтва про право на спадщину, оскільки не може довести, що є внучкою ОСОБА_3 . Також сторонами не заперечується та обставина, що незважаючи на відсутність кровного рідства, ОСОБА_3 вважав ОСОБА_1 свооєю внучкою.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом, відповідно до положень статті 1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до положень статті 213 ЦК України зміст правочину може бути юридично розтлумачений.

Оскільки правочином відповідно до українського законодавства є дія особи, що спрямовується на придбання, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, необхідність тлумачення змісту правочинів виникає у випадках нечіткого виявлення волі сторонами. У таких випадках необхідно встановити дійсні наміри сторін. Це означає, що суб`єкт тлумачення повинен встановити загальне для усіх сторін значення слів і понять.

Особливості тлумачення заповіту викладені у статті 1256 ЦК України.

Згідно статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суд може ухвалити рішення про тлумачення заповіту лише при розгляді юридичного спору між сторонами.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Оцінюючи ефективність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід враховувати, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту у цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Верховний Суд у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Тому тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неточність у тексті заповіту щодо зазначення ступеня рідства спадкоємця внучка може бути усунути шляхом тлумачення заповіту відповідно до положень статей 213, 1256 ЦК України.

Заповіт не ускладнений неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими, з його змісту чітко вбачається воля заповідача ОСОБА_3 передати своє майно в порядку спадкування саме позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, позов підлягає до задоволення.

При цьому, відсутність заперечень щодо задоволення позову зі сторони відповідача не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 , не вчиняла жодних дій, які б призвели до порушення прав позивача і які, як наслідок, призвели до звернення останнього до суду з позовом.

Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (с.Бичаль Костопільського району Рівненської області), третя особа Нотаріус першої Рівненської державної нотаріальної контори Гайдук Вікторія Олексіївна (м.Рівне, майдан Незалежності 7) про тлумачення заповіту задоволити.

Розтлумачити зміст заповіту, складеного 23 липня 2012 року ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №128, посвідченого секретарем Постійненської сільської ради Кстопільського району Рівненської області Жук Світланою Адамівною, а саме, що ОСОБА_3 згідно заповіту від 23 липня 2012 року складеного ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №128, посвідченого секретарем Постійненської сільської ради Кстопільського району Рівненської області Жук Світланою Адамівною на випадок своєї смерті все його майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все, на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 21.09.2021.

СуддяВ. В. Левчук