Ухвала

29 вересня 2021 року

м. Київ

справа №754/17588/19

провадження № 22-ц/824/14895/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за іпотечним кредитом, -

В С Т А Н О В И В:

АТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за іпотечним кредитом.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року позов задоволено. Дата складення повного судового рішення не зазначена.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 24 вересня 2021 року відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Згідно з вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Отже, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому останній зазначає, що повний текст оскаржуваного рішення ним отримано 05 серпня 2021 року та 06 вересня 2021 року подано апеляційну скаргу. Проте, вказана апеляційна скарга була повернута скаржникові ухвалою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року, яка отримана відповідачем 23 вересня 2021 року.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами скарги та відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Зважаючи на вказані обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, дослідивши матеріали апеляційної скарги, суд уважає, що остання не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття апеляційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України.

Безпосередньо в апеляційній скарзі позивач просить зменшити суму судового збору за подання апеляційної скарги до 30% (4 876,77 грн) від встановленого законом розміру та розстрочити сплату такого на строк до ухвалення судового рішення у даній справі апеляційним судом.

Посилається на скрутне матеріальне становище та перебування на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

В обґрунтування клопотання зазначає, що розмір його посадового окладу становить 6 000 грн, інших суттєвих надходжень він не має, є батьком багатодітної сім`ї, яких він власними силами забезпечує. Як на підтвердження вказаних обставин посилається на довідку з місця роботи, видану ОСОБА_1 , про те, що він обіймає посаду директора з посадовим окладом 6 000 грн, заробітна плата за березень-серпень 2021 року склала 36 000 грн; копію посвідчення, відповідно до якого має пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

За змістом частини першої статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частино першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки коли суд може звільнити особу від сплати судового збору, зокрема якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» (Shishkovv. Russia).

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, відповідачем не надано відомостей з Державної фіскальної служби України щодо його сукупного доходу за попередній календарний рік, доказів відсутності рахунків у банках, рухомого та нерухомого майна, а також доказів на підтвердження того, що заробітна плата, яка зазначена у довідці, виданій самим ОСОБА_1 , є його єдиним доходом.

Таким чином, дослідивши додані відповідачем докази, суд доходить висновку, що доводи, наведені апелянтом, не дають підстав для задоволення його клопотання про звільнення від сплати судового збору та розстрочення сплати такого за подання апеляційної скарги, оскільки на їх підтвердження не надано належних доказів, зокрема відомостей про розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік з Державної фіскальної служби України, а безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

З огляду на вказані обставини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про звільнення та розстрочення сплати судового збору.

У відповідності до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вказані документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, за подання апеляційної скарги необхідно сплатити 16 255,89 грн (10 837,26 грн * 150%) на реквізити Київського апеляційного суду:

Отримувач коштівУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувачаUA0026010 Код класифікації доходів бюджету 22030101 Адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А
З огляду на викладене, апелянту на виконання вищевказаних положень закону необхідно надіслати на адресу Київського апеляційного суду докази на підтвердження неможливості сплатити судовий збір (довідку про розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік від органів Державної фіскальної служби України) або надати оригінал квитанції про сплату судового збору, який відповідатиме вищевказаним нормам закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про звільнення та розстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк до 29 жовтня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надіслання на адресу апеляційного суду доказів неможливості сплатити судовий збір або оригіналу квитанції про сплату судового збору.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.А. Кравець