Провадження 2/127/4379/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме визнання автомобіля спільною сумісною власністю та стягнення компенсації за половину його вартості у розмірі 27 943, 75 грн.

З позовною заявою до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення вказаного вище позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36764511, яка належить на підставі спільної часткової власності ОСОБА_2 .

Позивач у своїй заяві про забезпечення позову вказує, що відповідач уникає поділу спільно нажитого із позивачем майна, у тому числі без її відома відчужив транспортний засіб, який вона вважає спільно нажитим, а тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення у даній справі у разі відчуження вказаного і квартири.

Дослідивши матеріали справи та заяви, вважаю, що заява позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із видів забезпечення позову відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір (постанова Верховного Суду від 25.09.2019 року у справі № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19).

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі №826/10936/18, провадження №К/9901/728/19).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 виник спір про визнання автомобіля спільною сумісною власністю та стягнення компенсації за половину його вартості у розмірі 27 943, 75 грн.

Раніше ОСОБА_3 відчужив вказаний автомобіль, спір добровільно вирішити відмовляється.

Зважаючи на предмет та ціну позову, а також на обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, тобто забезпечення їх виконання на всій території України, існує реальна загроза ефективному захисту порушених прав та інтересів позивача у разі задоволення позову.

При цьому, відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36764511, на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 29.03.2012, виданого виконкомом Вінницької міської ради, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 17.09.2021.

Із наявних матеріалів справи не вбачається наявність у ОСОБА_2 іншого майна, у тому числі коштів, цінних паперів, майнових чи корпоративних прав, рухомого майна у відповідача, на яке було б можливо звернути стягнення у разі задоволення позовних вимог. Тому обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Разом із тим у заяві позивач просить накласти арешт на 1/2 частку квартири не залежно від заявленої суми позовних вимог, яка становить менше вартості 1/2 частки квартири.

З огляду на вищевикладене, заява заявника про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, а саме в межах суми позовних вимог 27 943, 75 грн.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову (ч.2 ст.154 ЦПК України)

Згідно із ч.3 ст.154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

На час розгляду заяви про забезпечення позову судом не встановлено обставини згідно з ч.2 ст.154 ЦПК України, а тому підстави для вжиття заходів зустрічного забезпечення відсутні.

Одночасно суд вважає за можливе роз`яснити, що за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим (ч.1 ст.156 ЦПК України), зокрема у разі вжиття судом заходів забезпечення позову про стягнення грошової суми відповідач (інша особа) може за своєю ініціативою забезпечити позов шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вимог позивача або надання гарантії банку на таку суму. Надання відповідачем до суду документа, що підтверджує забезпечення позову відповідно до частини четвертої цієї статті, є підставою для відмови в забезпеченні позову судом або для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову (ч.4,5 ст. 156 ЦПК України).

Також, суд звертає увагу на те, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.9 ст.158 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.149, 150, 153, 154, 157, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.

У межах суми позовних вимог у розмірі 27 943 грн 75 коп накласти арешт на нерухоме майно, а саме 1/2 частку об`єкту нерухомого майна - квартири з реєстраційним номером 36764511, загальною площею 38,1 кв.м. та житловою площею 19,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

на користь ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Копію ухвали направити сторонам у справі для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя