Справа № 340/250/18
Провадження № 22-ц/4808/1427/21
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А.Б.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Максимів Ю.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , позивачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2021 року, ухвалене у складі судді Бучинського А.Б. у селищі Верховина, у справі за позовом ОСОБА_3 до Ільцівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

27.07.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила вирішити питання про стягнення на її користь судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, в загальному розмірі 11 000 грн.

Заяву обґрунтовувала тим, що постановою Верховного Суду від 02.06.2021 її касаційну скаргу задоволено, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04.11.2019 у даній справі скасовано та залишено в силі рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2018. Однак, судом першої інстанції та касаційним судом при ухваленні рішень не було вирішено питання про понесені нею витрати на професійну правничу допомогу адвоката, розмір яких згідно укладених договорів про надання правової допомоги від 14.06.2018 та 01.02.2019 становить 11 000 грн. При цьому заявник зазначила, що при розгляді справи в суді першої інстанції нею було заявлено відповідне клопотання та представлені суду відповідні докази. Просила заяву задовольнити.

Додатковим рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2021 рокузаяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

У решті вимог заяви відмовлено.

Задовольняючи частково заяву та ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що стороною відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції понесено витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката на суму 5 000 грн, розмір таких виплат відповідає умовам договору про надання правової допомоги і відповідні докази були надані відповідачем до виходу суду в нарадчу кімнату, однак в подальшому питання про стягнення судових витрат судом не вирішено, а тому заява у цій частині має бути задоволена.

Відмовляючи ОСОБА_1 у стягненні судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом в сумі 6 000 грн, які понесені нею в судах апеляційної та касаційної інстанції, суд виходив з того, що він позбавлений можливості вирішення питання стягнення таких судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення, оскільки згідно вимог ст. 270 ЦПК України, лише суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення у справі.

Не погодившись з додатковим рішенням суду в частині відмовлених вимог заяви, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема, апелянт не погоджується із висновком суду про відмову у стягненні правової допомоги в судах апеляційної та касаційної інстанції з тих підстав, що таке питання повинен вирішувати суд, який ухвалив рішення.

Вказує, що апеляційний суд, який 04.11.2019 постановив рішення у цій справі, задовольнив позов ОСОБА_3 , а тому вирішив питання судових витрат на користь позивача. Іншого рішення апеляційний суд не приймав, а тому і додаткового рішення, відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України приймати не може. Верховний Суд скасував рішення апеляційного суду, однак питання розподілу судових витрат, пов`язаних з отриманням нею правової допомоги не вирішував. Таким чином, апелянт вважає, що рішення суду, яке вступило в законну силу, приймав суд першої інстанції, тобто Верховинський районний суд, який і повинен вирішувати питання щодо розподілу судових витрат, тобто ухвалювати додаткові рішення, які передбачені ст. 270 ЦПК України.

Апелянт зазначає, що розмір гонорару в сумі 6 000 грн за представництво її інтересів у апеляційному суді, підготовку та подання касаційної скарги є співрозмірним виконаній адвокатом роботі.

З наведених підстав просить додаткове рішення суду першої інстанції в частині відмови у розподілі витрат за надання їй правової допомоги та представництво її інтересів у апеляційному суді, підготовку та подання касаційної скарги у даній справі скасувати та ухвалити в цій частині рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 на її користь 6 000 грн за надання правової допомоги.

ОСОБА_3 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечила, просила відмовити в її задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Додаткове рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн сторонами не оскаржується, а тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 05.12.2018 Верховинський районний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення у справі №340/250/18, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Ільцівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Ільцівської сільської ради сьомого демократичного скликання п`ятнадцятої сесії від 25.05.2017, яким затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано у власність земельну ділянку площею 0,1731 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:002:1025, відмовив за безпідставністю позовних вимог (а.с. 144-148 в т. 1).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04.11.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Верховинського районного суду від 05.12.2018 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до Ільцівської сільської ради, ОСОБА_1 задоволено. Вирішено, зокрема, і питання про судові витрати по справі, а саме стягнуто з Ільцівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати з кожного в розмірі по 352 грн, понесені у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, по 528,60 грн в суді апеляційної інстанції за подання апеляційної скарги та по 4 369,30 грн за проведення експертизи, а всього по 5 249,90 грн з кожного (а.с. 91-98 в т. 2).

Постановою Верховного Суду від 02.06.2021 постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04.11.2019 скасовано, рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2018 залишено в силі, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 409,60 грн (а.с. 143-151 в т. 2).

З наведених судових рішень вбачається, що судами питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги не вирішувалось.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З аналізу положень ст. 270 ЦПК України слідує, що додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні її заяви в частині ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом в сумі 6 000 грн, які понесені нею в судах апеляційної та касаційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав для скасування додаткового рішення в оскаржуваній частині.

З урахуванням наведеного та положень ст. 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а додаткового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2021 року