Справа № 643/9051/21
Провадження № 2/643/4076/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2021 р. м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Горбунової Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-композит» про розірвання договору підряду та стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати договір підряду №153 від 06 листопада 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "АРТ-КОМПОЗИТ" та стягнути з ТОВ АРТ- КОМПОЗИТ" на користь позивача грошові кошти у розмірі 72 000,00 гривень.

В обґрунтування позову посилається на те, що 06.11.2020 року між позивачем та ТОВ "АРТ-КОМПОЗИТ" було укладено договір підряду №153. Даний договір було підписано повноважними представниками з обох сторін та скріплено печаткою відповідача

Відповідно до умов договору, позивач поручив, а відповідач взяв на себе зобов`язання виконати роботи по виготовленню замовлення позивача (кухня), у відповідності до проекту, що є невід`ємною частиною цього договору. Роботи виконуються із матеріалів виконавця (п. 1.1 договору). Виготовлений виріб повинен був відповідати ТУ виробника (відповідача) по відношенню до представлених зразків. Також, невід`ємною частиною цього договору є специфікація до спірного договору №153, яка містить лише малюнок майбутньої кухні без чітко зазначених розмірів. На думку позивача, це і був детальний проект кухні, підготовлений відповідачем. Позивачу самостійно доводилося кілька разів перемірювати розмірі кухні, згідно затвердженого проекту, виконуючи прямі обов`язки відповідача, після укладення спірного договору.

Згідно із пунктом 2.1 договору, вартість робіт складає 2300 доларів США. Розмір передоплати складає 1725 доларів США, що становить 75% повної вартості робіт.

На виконання умов договору, зокрема пункту 2.2, позивач спочатку сплатив 75% передоплати у розмірі 1725 доларів США готівкою за виконання робіт, а потім і залишок у розмірі 575 доларів США також готівкою, що означає 100% оплату робіт позивачем, а відповідно й повне виконання умов спірного договору з боку позивача. Факт 100% оплати у розмірі 2300 доларів США, окрім передачі їх відповідачу у присутності його родини, підтверджується самим відповідачем у приватній переписці за допомогою додатку- месенджеру «Вайбер».

Крім того, позивачем було вимушено перераховано відповідачу додатково 8700,00 гривень за нову стільницю, оскільки, з точку зору дизайну, перед підписанням договору між сторонами було чітко погоджено один дизайн стільниці, а відповідачем було помилково зазначено у договорі інший дизайн стільниці, що призвело до її заміни а й відповідно до вказаної сплати.

У відповідності до розділу 7 спірного договору, сторони передбачили, що будь-які зміни або доповнення до цього договору мають юридичну силу тільки у разі їх викладення у письмовій формі та повинні бути підписані з обох сторін.

Отже, відповідач визнав факт отримання грошових коштів за умовами договору у розмірі 2300 доларів США від позивача, однак відповідачем, також в порушення умов договору, не було надано жодного документу позивачу, зокрема акту приймання-передачі грошових коштів або іншого платіжного документа, який підтверджував би відповідну сплату.

Згідно із пунктом 3.1 спірного договору, строк виконання робіт складає 60 календарних днів з моменту підписання договору. Виробник залишає за собою право, а замовник не заперечує збільшити вказаний строк на 10 робочих днів у зв`язку із несвоєчасною поставкою комплектуючих за об`єктивними умовами (пункт 3.2 договору).

Отже, моментом початку робіт, згідно пункту 3.1 спірного договору, є день підписання договору сторонами, а саме 06 листопада 2020 року. Однак, фактичною датою виконання робіт відповідачем є 04 лютого 2021 року, що вже порушує умови договору.

19 березня 2021 року, під час виконання робіт відповідачем за спірним договором, позивачем було виявлено зовнішні дефекти, зокрема тріщину, на електричній варильній поверхні GORENJE (модель IT40SC), яка використовувалося відповідачем під час робіт шляхом монтажу/демонтажу відповідної поверхні з метою доробки кінцевого варіанту кухні. Позивач звернувся до відповідача з вимогою замінити пошкоджене майно, оскільки крім відповідача, за період робіт останнього, нікого у квартирі не було. Відповідач відмовився від своєї відповідальності в усній формі, та до сьогоднішнього дня не з`являвся, не телефонував, та не запропонував жодного варіанту вирішення виниклої ситуації по суті.

23 квітня 2021 року позивачем в присутності свідків було складено акт виявлення недоліків (дефектів), який було підписано усіма присутніми особами, окрім відповідача. Позивачем, в рамках спірного договору, було повторно наступного дня направлено на адресу відповідача вказаний акт, який останній відмовився отримувати.

Наступні усні телефонні вимоги сплатити борг у добровільному порядку відповідачем залишені без задоволення та чіткої відповіді.

Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що позивач дійсно звертався з проханням виконання замовлення згідно з проектом, який є невід`ємною частиною договору. Позивачу було надано два примірники договору, які були підписані директором відповідача та посвідчені печаткою, але позивач договір не підписав та проект замовлення і специфікацію своїм підписом не погодив, що підтверджується доданими самим позивачем копією Договору та відповідними малюнком і специфікацією.

Таким чином, позивачем не погоджені суттєві умови договору підряду, а відтак, вказаний договір вважається не укладеним, тому розірваний не може бути..

Крім того, як вбачається з позовної заяви виконання роботи за Договором завершене.

Посилання позивача на невідповідність замовлення затвердженому проекту є хибним, оскільки, як сам договір так і проект замовлення сторонами не затверджувались.

Додаткові та основні оплати робіт, передбачені неукладеним Договором, на рахунок підприємства не вносились. Позивач не надав жодного, передбаченого законодавством фінансового документу, який би підтверджував внесення позивачем на рахунок підприємства коштів, як то передбачено Договором.

Підприємство не має ніякого відношення до вимушених додаткових витрат позивача у розмірі 8700 грн. та до рахунку, який вказує позивач в якості доказів.

Оскільки сторонами не досягнуто суттєвих умов договору, то і строки відповідачем не порушені.

Крім того, позивач залучав до виконання робіт і третіх осіб, недоліки роботи яких намагається покласти на підприємство.

Жодних актів щодо приймання-передачі виконаної роботи сторонами не підписувалось, оскільки, роботи, в розумінні умов не підписаного Договору, підприємством не виконувались.

Підприємство не зобов`язано нести відповідальність за наслідки роботи третіх осіб. Крім того, воно не було запрошено на огляд недоліків, що підтверджується доданим кур`єрським сервісом, який було доставлено по вул. Клочківській, 276 Б. Натомість, підприємство відповідача знаходиться за вказаною позивачем же адресою: вул. Академіка Павлова, 82. Вочевидь, за адресою кур`єрської доставки знаходилась третя особа, яка безпосередньо виготовляла замовлення.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано: Договір КП 153 від 06.11.2020 року, в якому виконавцем зазначено ТОВ «Арт-композит», а замовником зазначено ОСОБА_1 , проте вказаний договір не підписаний сторонами, та відсутні реквізити замовника, малюнок кухні, специфікацію до договору №153, акт виявлення недоліків (дефектів) від 23.04.2021 р., який складений власником житла ОСОБА_2 , співвласником житла ОСОБА_1 , комендантом будинку ОСОБА_3 , але за відсутності директора ТОВ «Арт-композит», відповідь ФОП ОСОБА_4 , з якої вбачається, що ФОП ОСОБА_4 офіційно здійснює поштово-кур`єрську діяльність, 24.04.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_4 з метою здійснення поштово-кур`єрської доставки до ТОВ «Арт-композит», про що була складена кур`єрська накладна за номером 4235644. При спробі контакту з отримувачем за вказаним номером телефону абонент, який підтвердив, що він ОСОБА_5 , відмовився від отримання кур`єрського пакету, що також підтверджується кур`єрською накладною №4235644, меморіальний ордер № P24A985393665C70286 від 22.02.2021 р. на суму 8700 грн., в якому відправником зазначено ОСОБА_1 , про те не зазначено отримувача та призначення платежу, фіскальний чек ТОВ «Комфі Трейд» склад магазин «COMFY» на суму 13000 грн., інтернет оплата за дух.шафа+індукційна поверхня Gorenje BOS737E10BG, фотокартки, та скріншоти переписок з яких не можливо встановити адресатів.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати намір та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. (частина перша статті 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не укладений, не може бути розірваний, в зв`язку з чим, вимоги щодо розірвання договору підряду № 153 від 06.11.2020 р. задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При оцінці доказів суд враховує положення ст.ст. 79, 80 ЦПК України, відповідно до яких достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Із досліджених судом доказів, які надані позивачем, також не вбачається підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 72 000 грн., так як належним та допустимим способом передача коштів відповідачу від позивача не підтверджена.

Так, скріншоти вайбер-переписки, надані позивачем, як доказ, не містять інформації про те, кому, яким чином та які суми передавалися позивачем, і взагалі не зрозуміло з ким ведеться ця переписка. В даному доказі відсутні данні для безсумнівного визначення даної інформації. Меморіальний ордер № P24A985393665C70286 від 22.02.2021 р. на суму 8700 грн., в якому відправником зазначено ОСОБА_1 , і на який посилається позивач як на доказ перерахування відповідачу коштів, також не містить інформації про те хто є отримувачем та не зазначено призначення платежу. Посилання позивача на той факт, що відповідачем визнано отримання коштів не підтверджується, так як в своєму письмовому відзиві представник відповідача цей факт повністю заперечує.

Інші докази, які надані позивачем і зазначені в рішенні вище, взагалі не містять жодної інформації про передачу чи отримання коштів відповідачем від позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Арт-композит», ІПН 09, адеса місцезнаходження: 61045, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 82.

Суддя: Я.М.Горбунова