ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/439/21

Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1276/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Державне агентство водних ресурсів України, Деснянське басейнове управління водних ресурсів,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07 липня 2021 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного судового рішення 12.07.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства водних ресурсів України, Деснянського басейнового управління водних ресурсів про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного агентства водних ресурсів України, Деснянського басейнового управління водних ресурсів про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування посилається на те, що 21.11.2017 ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника Деснянського басейнового управління та укладено з нею контракт. Наказом від 21.12.2020 ОСОБА_1 було звільнено, підставою для звільнення відповідач зазначив порушення вимог чинного законодавства у частині неналежного контролю за використанням бюджетних коштів, які були виявлені під час перевірки рахункової палати та перевірки Держводагенства, що підтверджується актом про результати контрольного заходу в рамках аудиту проведеного територіальним управлінням Рахункової палати по м. Києву, Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 09.10.2020 № 26-10/15-0.

Позивачка у позові посилається, що вказаний вище акт не є перевіркою фінансово-господарської діяльності організації уповноваженими контролюючими чи правоохоронними органами в розумінні підпункту 11 пункту 22 контракту. Рахункова палата не досліджує питання того чи належним способом позивач здійснював свої повноваження з контролю за використанням бюджетних коштів, що виключає можливість використання даного акту як доказу правомірності звільнення позивача на підставі підпункту 2 пункту 22 контракту.

У позові ОСОБА_1 просить визнати незаконним та скасувати наказ голови Державного агентства водних ресурсів України № 349-06 від 21.12.2020 року «Про звільнення Н.Грудницької»; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Деснянського басейнового управління водних ресурсів; стягнути з Деснянського басейнового управління водних ресурсів середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 30 000 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.07.2021 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного агентства водних ресурсів України, Деснянського басейнового управління водних ресурсів про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовлено повністю.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог чинного законодавства. Позивачку було звільнено за порушення умов контракту на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту в частині неналежного контролю за використанням бюджетних коштів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що звільнення відбулося з дотриманням чинного законодавства із забезпеченням гарантій, встановлених чинним законодавством, будь-яких порушень з боку відповідача встановлено не було, а тому відсутні підстави для визнання протиправним, скасування наказу про звільнення позивачки та поновлення її на роботі. Не встановлено підстав для поновлення позивача на посаді, тому вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог, що пов`язані із законністю звільнення та визнання протиправним та скасуванням наказу про звільнення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Кінебас О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У скарзі заявник посилається на те, що акт про результати контрольного заходу в рамках аудиту проведеного територіальним управлінням Рахункової палати по м. Києву, Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 09.10.2020 № 26-10/15-0 не є перевіркою фінансово-господарської діяльності організації уповноваженими контролюючими чи правоохоронними органами в розумінні підпункту 11 пункту 22 контракту. При цьому посилається на рішення конституційного суду України у справі за поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про Рахункову палату Верховної Ради України», тобто Рахункова палата не здійснює перевірку фінансово-господарської діяльності організації, що виключає можливість застосування підпункту 11 пункту 22 контракту.

Зазначає, що з наказу № 1062 та довідки щодо перевірки виконання окремих робіт з поточного та капітального ремонтів Деснянським басейновим управлінням водних ресурсів у 2020 році вбачається, що вони були складені не в порядку проведення внутрішнього аудиту. Можливість проведення перевірок «окремих питань фінансово-господарської діяльності Деснянського басейнового управління водних ресурсів» не передбачена жодним нормативно-правовим актом або внутрішнім документом відповідачів. Судом не було проаналізовано в чому полягає «неналежний контроль за використанням бюджетних коштів» з боку позивачки. Судом не проаналізовано суть порушення вказаних в акті та суть зауважень викладених позивачкою в запереченнях на акт, не встановлено порушення при використанні бюджетних коштів.

У відзивах на апеляційну скаргу Державне агентство водних ресурсів України та Деснянське басейнове управління водних ресурсів просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.07.2021 залишити без змін. Посилаються на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, та безпідставність апеляційної скарги. У відзивах заявники зазначають, що звільнення позивача відбулось за порушення умов контракту, а саме у зв`язку з неналежним контролем за використанням бюджетних коштів, та виявленими порушеннями за результатами перевірок фінансово-господарської діяльності організації, внутрішнього аудиту, проведеними Держводагенством та/або уповноваженими контролюючими чи правоохоронними органами.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно наказу № 273-ос від 20.11.2017 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Деснянського басейнового управління водних ресурсів з 21.11.2017 на умовах, передбачених контрактом (т.1 а.с.7).

22.10.2018 позивачка та голова Державного агентства водних ресурсів України уклали контракт № 18 (т.1 а.с.11-15).

Згідно наказів №231-ос від 22.10.2018 та №281-ос від 18.11.2019 строк дії контракту переукладався та продовжувався з 21.11.2018 до 20.11.2019 та з 21.11.2019 до 18.11.2022 (т.1 а.с.8-10).

18.11.2019 укладено додаткову угоду до контракту від 22.10.2018, якою продовжено строк дії контракту до 18.11.2022 (т.1 а.с.16).

Згідно акту про результати контрольного заходу в рамках аудиту проведеного територіальним управлінням Рахункової палати по м. Києву, Київській, Черкаській та Чернігівській областях № 26-10/15-0 від 09.10.2020, в Деснянському басейновому управлінні водних ресурсів виявлено, серед іншого, наступне: видатки в сумі 449 000 грн за кошти ДФРВГ здійснені Деснянським басейновим управлінням водних ресурсів з порушенням пункту 2 Порядку використання коштів державного фонду розвитку водного господарства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2018 № 401. Із вказаної суми використані на капітальний ремонт покрівлі гаража - профілакторія в сумі 200 000 грн мають ознаки втрат (т.1 а.с. 50 - стор. 31 акту); кошти в сумі 20 978,80 грн використані не результативно (т.1 а.с. 55 - стор. 36 акту); транспортні витрати в сумі 10 022,70 грн мають ознаки збитків, нанесених державі в особі Деснянського басейнового управління водних ресурсів (т.1 а.с. 58 - стор. 39 акту); недоотримання продукту «вселення водних ресурсів», згідно договору, у зв`язку з чим наявні ознаки втрати коштів державного бюджету в сумі 275 000,90 грн (т.1 а.с. 21-65).

За кожним порушенням надані зауваження до вищевказаного акту начальником Деснянського басейнового управління водних ресурсів Грудницькою Н.М. (т.1 а.с. 62-63, стор. 43-44 акту).

Відповідно до наказу Держводагентства від 03.12.2020 № 1062, утворено комісію та проведено перевірку виконання окремих робіт з поточного та капітального ремонтів Деснянським басейновим управлінням водних ресурсів у 2020 році (т.1 а.с. 130).

Згідно довідки від 09.12.2020 щодо перевірки виконання окремих робіт з поточного та капітального ремонтів Деснянським басейновим управлінням водних ресурсів у 2020 році встановлено, що в результаті неефективного управлінського рішення наявний ризик навмисного поділу об`єкта на два види робіт з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» та неефективного використання бюджетних коштів за КЕКВ 2210 7 000,70 грн та КЕКВ 3132 307 000 грн (т.1 а.с. 131-133).

10.12.2020 Державним агенством водних ресурсів України складено акт про те, що ОСОБА_1 ознайомлена з довідкою щодо перевірки виконання окремих робіт з поточного та капітального ремонтів Деснянським басейновим управлінням водних ресурсів у 2020 році від 09.12.2020, яка була проведена на підставі наказу Держводагенства від 03.12.2020 № 1062 «Про проведення перевірки», але відмовилася від надання письмових пояснень з приводу фактів викладених в довідці (т.1 а.с. 134).

18.12.2020 Чернігівською обласною державною адміністрацією погоджено звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Деснянського басейнового управління водних ресурсів відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (т.1 а.с. 135).

21.12.2020 згідно наказу голови Державного агентства водних ресурсів України №349-ос ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Деснянського басейнового управління водних ресурсів за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту в частині належного контролю за використанням бюджетних коштів згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, пп. 2 та 11 п. 22 укладеного контракту (т.1 а.с. 19-20).

ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 15.12.2020 до 24.12.2020, що підтверджується даними листка непрацездатності серії АДЯ № 985003 від 24.12.2020 (т.1 а.с. 122).

Згідно Книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них Деснянського басейнового управління водних ресурсів Грудницька Н.М. 28.12.2020 отримала належним чином оформлену трудову книжку, про що свідчить її підпис (т.1 а.с. 120).

Вбачається, що згідно наказу начальника Деснянського басейнового управління водних ресурсів № 224/к/тр від 28.12.2020 та довідки про доходи ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток в кількості 59 календарних днів за період роботи з 02.01.2019 по день звільнення та 10 календарних днів соціальної відпустки за 2020 рік (т.1 а.с. 83, 121).

Відповідно до довідки про доходи від 17.05.2021 нарахована заробітна плата ОСОБА_1 за період жовтень-листопад 2020 року у розмірі 85 669,19 грн за 42 відпрацьованих дні (т.2 а.с. 1).

Відповідно до звіту Рахункової палати про результати аудиту ефективності виконання заходів Загальнодержавної цільової програми розвитку водного господарства та екологічного оздоровлення басейну річки Дніпро на період до 2021 року підтверджено порушення бюджетного законодавства у спірний період, неефективне використання коштів за оцінкою продуктивності, результативності, використання коштів з порушенням бюджетного законодавства (т.2 а.с. 24-32).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що звільнення відбулось з порушенням вимог чинного законодавства. Позивачку було звільнено за порушення умов контракту на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту в частині неналежного контролю за використанням бюджетних коштів, підпунктів 2 та 11 пункту 22 укладеного Контракту. Звільнення відбулося з дотриманням чинного законодавства із забезпеченням гарантій, встановлених чинним законодавством, будь-яких порушень з боку відповідача встановлено не було, а тому відсутні підстави для визнання протиправним, скасування наказу про звільнення позивачки та поновлення її на роботі, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог, що пов`язані із законністю звільнення та визнання протиправним та скасуванням наказу про звільнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Право на працю є основним конституційним правом громадян України.

Відповідно до статті 2 КЗпП України державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Стаття 21 КЗпП України закріплює рівність трудових прав громадян України.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 своєї постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року за №203, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Відповідно до умов укладеного контракту № 18 від 22.10.2018 між ОСОБА_1 та Державним агентством водних ресурсів України (далі - Контракт) (т.1 а.с.11-15), керівник організації зобов`язується забезпечувати раціональне та ефективне використання бюджетних коштів (пп. 6 п. 6 Розділ ІІ).

Згідно пп. 3, 4 п. 21 Розділу V Контракту дія цього контракту припиняється за ініціативою Агенства у випадках, передбачених статтями 40, 41 КЗпП України та умовами цього контракту; за ініціативою Керівника до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених статтею 39 КЗпП України.

Цей контракт може бути розірваний, а Керівник звільнений з посади до закінчення строку дії контракту (п. 8 ст. 36 КЗпП України): у разі неналежного контролю за використанням бюджетних коштів; у разі виявлення порушень за результатами перевірок фінансово-господарської діяльності організації, внутрішнього аудиту, проведеним Агенством та/або уповноваженими контролюючими чи правоохоронними органами (пп. 2, 11 п. 22 Розділу V Контракту).

Вбачається, що згідно акту про результати контрольного заходу в рамках аудиту проведеного територіальним управлінням Рахункової палати по м. Києву, Київській, Черкаській та Чернігівській областях №26-10/15-0 від 09.10.2020, в Деснянському басейновому управлінні водних ресурсів виявлено, серед іншого ознаки втрат, кошти використані не результативно; транспортні витрати мають ознаки збитків нанесені державі в особі Деснянського басейнового управління водних ресурсів тощо, наявні ознаки втрати коштів державного бюджету.

Зі звіту Рахункової палати про результати аудиту ефективності виконання заходів Загальнодержавної цільової програми розвитку водного господарства та екологічного оздоровлення басейну річки Дніпро на період до 2021 року підтверджено порушення бюджетного законодавства у спірний період, неефективне використання коштів за оцінкою продуктивності, результативності, використання коштів з порушенням бюджетного законодавства.

Як встановлено судом, між позивачкою та Державним агентством водних ресурсів України 22.10.2018 було укладено контракт, умови якого погоджено сторонами. 21.12.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Деснянського басейнового управління водних ресурсів за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту в частині належного контролю за використанням бюджетних коштів згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, пп. 2 та 11 п. 22 укладеного контракту, як підстави визначено неналежний контроль за використанням бюджетних коштів; виявлення порушень за результатами перевірок фінансово-господарської діяльності організації, внутрішнього аудиту, проведеним Агенством та/або уповноваженими контролюючими чи правоохоронними органами.

Враховуючи особливості зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до пункту 17 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, у контракті можуть визначатися додаткові, крім встановлених законодавством, підстави його розірвання.

З огляду на вказані норми права можна дійти висновку, що на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України трудовий договір може бути припинено за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Виходячи з викладеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, надані сторонами докази і давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачку було звільнено за порушення умов контракту, а саме за порушення вимог чинного законодавства та умов укладеного контракту в частині неналежного контролю за використанням бюджетних коштів, таким чином і вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог, що пов`язані із законністю звільнення та визнання протиправним та скасуванням наказу про звільнення.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновку суду про те, що судом не проаналізовано суть порушення вказаних в акті та суть зауважень викладених позивачкою в запереченнях на акт, не встановлено порушення при використанні бюджетних коштів, спростовуються матеріалами справи.

Не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду посилання заявника у скарзі на те, що акт про результати контрольного заходу в рамках аудиту проведеного територіальним управлінням Рахункової палати по м. Києву, Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 09.10.2020 № 26-10/15-0 не є перевіркою фінансово-господарської діяльності організації уповноваженими контролюючими чи правоохоронними органами в розумінні підпункту 11 пункту 22 контракту, з посиланням на рішення конституційного суду України у справі за поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про Рахункову палату Верховної Ради України», тобто Рахункова палата не здійснює перевірку фінансово-господарської діяльності організації, що виключає можливість застосування підпункту 11 пункту 22 контракту.

Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 4 ЗУ «Про Рахункову палату», державний зовнішній фінансовий контроль (аудит) забезпечується Рахунковою палатою шляхом здійснення фінансового аудиту, аудиту ефективності, експертизи, аналізу та інших контрольних заходів.

Фінансовий аудит полягає у перевірці, аналізі та оцінці правильності ведення, повноти обліку і достовірності звітності щодо надходжень і витрат бюджету, встановлення фактичного стану справ щодо цільового використання бюджетних коштів, дотримання законодавства при здійсненні операцій з бюджетними коштами.

Аудит ефективності передбачає встановлення фактичного стану справ та надання оцінки щодо своєчасності і повноти бюджетних надходжень, продуктивності, результативності, економності використання бюджетних коштів їх розпорядниками та одержувачами, законності, своєчасності і повноти прийняття управлінських рішень учасниками бюджетного процесу, стану внутрішнього контролю розпорядників бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 7 вказаного вище закону Рахункова палата здійснює фінансовий аудит та аудит ефективності, крім іншого: управління об`єктами державної власності, що мають фінансові наслідки для державного бюджету, включаючи забезпечення відрахування (сплати) до державного бюджету коштів, отриманих державою як власником таких об`єктів, та використання коштів державного бюджету, спрямованих на відповідні об`єкти; виконання державних цільових програм, інвестиційних проектів, державного замовлення, надання державної допомоги суб`єктам господарювання за рахунок коштів державного бюджету.

Спростовуються матеріалами справи посилання у апеляційній скарзі, що позивачка не порушувала умови контракту, тому її звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки такі доводи спростовані встановленими судом фактичними обставинами справи.

Разом з тим, не спростовано позивачем, що за результатами проведеного контрольного заходу встановлено наявні ознаки втрати коштів державного бюджету.

Матеріали справи не містять відомостей про оскарження позивачкою Акту про результати контрольного заходу в рамках аудиту ефективності виконання заходів Загальнодержавної цільової програми розвитку водного господарства та екологічного оздоровлення басейну річки Дніпро на період до 2021 року в Деснянському басейновому управлінні водних ресурсів від 09.10.2020 № 26-10/15-0, крім зауважень до Акту (а.с. т.1 66-81).

Враховуючи встановлені у справі обставини, яким надана належна оцінка судом першої інстанції при вирішенні спору, слід дійти висновку, що при звільненні позивачки на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України роботодавцем було дотримано вимоги трудового законодавства щодо процедури звільнення працівника із вказаних підстав.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

При винесенні рішення судом першої інстанції повно та всебічно досліджено наявні у справі докази і надано їм належну оцінку, суд правильно встановив дійсні обставини справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, оскільки оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 12.10.2021.

Головуючий Судді :