Справа №173/1640/20
Провадження №2/173/36/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

За участю: позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання,-

ВСТАНОВИВ:

25.09.2020 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з позовом про розірвання договору довічного утримання до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора

07.10.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

08.10.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 30.11.2020 року.

25.11.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву

30.11.2020 року в підготовчому судовому засідання оголошена перерва до 20.01.2021 року в зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача про витребування доказів .

20.01.2021 року в підготовчому судовому засідання оголошена перерва до 18.02.2021 року аз клопотанням представника відповідача

18.02.2021 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 16.03.2021 року.

16.03.2021 року в судовому засіданні оголошена перерва до 01.04.2021 року.

01.04.2021 року в судовому засіданні оголошена перерва до 31.05.2021 року

31.05.2021 року розгляд справи відкладений до 26.07.2021 року.

26.07.2021 року справа не розглядалась в зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Справа призначена до розгляду на 16.09.2021 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

16.09.2021 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить: розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та відповідачкою, посвідчений державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Малашовою Г.В., зареєстрований в реєстрі за номером 2817 та застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 13.11.2015 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було посвідчено договір довічного утримання, відповідно до якого вона передала у власність набувачу ОСОБА_2 , житловий будинок під номером АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.0868 га., яка вказана по фактичному користуванню з кадастровим номером :03:002:0225, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Склад землі: рілля - 0.0414 га, малоповерхова забудова - 0.0454 га.

Набувач, ОСОБА_2 , зобов`язувалась надавати їй утримання (догляд) оцінений у сумі 700 грн., щомісячно, надання побутових послуг, забезпечувати надання їй медичної допомоги удома лікуванням загального профілю, забезпечувати продуктами харчування, одягом та необхідною допомогою. За відчужувачем передбачене право вимагання розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання обов`язків за договором.

Згідно довідки Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району від 17.05.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована вона сама.

Відповідач з часу укладання договору довічного утримання самоусунулась від виконання обов`язків по догляду та утримання за нею, матеріальної допомоги не надавала, тому вона вимушена звертатися по допомогу до сторонніх людей.

Вона неодноразово зверталась до відповідача з приводу розірвання договору довічного утримання, однак її вимоги були залишені без задоволення, що й стало підставою звернення до суду.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення, фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що вона проживає одна, її чоловік помер. Внучка, відповідач у справі, проживає в місті та її не відвідує, допомоги їй не надає. До неї ніхто не ходить, навіть не спитає як вона себе почуває. Допомогу їй надають чужі люди.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Свої заперечення обґрунтовував тим, що його довірителька належним чином виконує взяті на себе обов`язки за договором довічного утримання з 2015 року. Його довірителька надає матеріальну допомогу позивачці, несе всі інші витрати та виконує обов`язки за договором. Його довірителька відвідує позивачку не менш 3-4 раз на тиждень, а інколи і кожного дня. Все, що позивачка просила її допомогти - допомагала.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 13.11.2015 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було посвідчено договір довічного утримання, відносно якого позивачка, ОСОБА_1 , передала у власність набувачу ОСОБА_2 , житловий будинок під номером АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.0868 га., яка вказана по фактичному користуванню з кадастровим номером :03:002:0225, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Склад землі: рілля -0.0414 га, малоповерхова забудова - 0.0454 га., що підтверджується копією договору довічного утримання

Згідно розділів 2, 3 укладеного договору довічного утримання, набувач, ОСОБА_2 , зобов`язувалась надавати позивачеві утримання (догляд) оцінений у сумі 700 грн., щомісячно, надання побутових послуг, забезпечувати надання їй медичної допомоги удома лікуванням загального профілю, забезпечувати продуктами харчування, одягом та необхідною допомогою.

Відповідно до ст. 744 ЦК України - За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно

Відповідно до ч. 1 ст. 749 ЦК України - У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Відповідно до ст. 751 ЦК України - Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Позивач зазначає, що відповідачем взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання не виконуються.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , в судовому засіданні надали наступні пояснення.

Так свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачкою. ОСОБА_1 , проживає одна. Діти проживають далі від неї. ОСОБА_1 , все по дому робить сама. Діти бувають в неї дуже рідко, інколи допомагають, але в цілому всю роботу позивачка виконує одна. Позивачка дуже вподобає квіти, вирощує їх, продає на розсаду та самі квіти і все це робить сама. В неї є теплиці, в яких вона вирощує квіти, вона сама їх обробляє.

Свідок ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснив, що він надає допомогу позивачці. Так, коли позивачка до нього зателефонує він її відвозить куди вона скаже, як то: на цвинтар, на ринок, до магазину. Позивачка вирощує квіти та торгує ними на ринку. Також він надає допомогу позивачці по господарству: витягує воду, говорить їй показання газового та електричного лічильника так як бабушка вже погано бачить. Буваючи в домоволодінні позивачки він бачить, що остання проживає сама, це видно з побуту, який вона веде. Він ніколи не бачив в неї ні онуки, ні інших родичів. Сказати чи взагалі вони ходять до неї він точно не може так як проживає віддалено від позивачки.

Відповідач заперечувала проти доводів позивача посилаючись на те, що вона належним чином виконує взятті на себе зобов`язання за договором довічного утримання, натомість позивачка веде себе неадекватно, має ознаки психічного розладу, які істотно впливають за здатність усвідомлення нею значення своїх дій та можливості керувати ними.

На підтвердження доводів відповідача була допитана свідок ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що бабушка веде себе неадекватно, часто виказує твердження, які не відповідають дійсності, а саме, що в неї крадуть речі, міняють свіжий хліб на черствий, бігає по селищі в нічній сорочці та бували випадки, що вони її розшукували. Бабушка постійно скаржиться на них, що вони до неї не ходять і не допомагають, але це не так, і вона і ОСОБА_6 ходять до бабушки та допомагають їй. Подання цього позову є наслідком того, що з`явився сусід, який підбурює бабушку проти сім`ї. Вони приходять до бабушки по першому зову та роблять все, що вона їм накаже. Сестра проживає в м. Кам`янське. Тому не може кожен день з`являтись до бабусі, але вона та мати ходять і допомагають позивачці. Купують продукти за списком, який позивачка їм дає, надають грошові кошти. Бабуся замовляє ліки з Російської Федерації і вони їх оплачують. Також допомагають бабусі рвати бур`ян, перебирати насіння, поратись по господарству.

Відповідно до п.1.ч.1 ст. 755 ЦК України - Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

З оцінки наданих сторонами доказів в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт невиконання відповідачкою взятих на себе обов`язків за договором довічного утримання, що підтверджено поясненнями позивачки та поясненнями свідків, допитаних зі сторони позивача. Свідок ОСОБА_5 хоч і надавала пояснення, що вони надають допомогу позивачці, але не підтвердила факт, того, що саме відповідач виконує взяті на себе обов`язки за договором довічного утримання. При цьому даний свідок підтвердила, що відповідачка проживає в іншому місті, працює, тому не має змоги часто бувати за місцем проживання позивачки. відповідно, якщо родичі позивачки і надають їй допомогу, то така допомога надається не відповідачем.

В свою чергу показання даного свідка спростовуються показаннями свідка ОСОБА_4 , який пояснював, що буваючи в домоволодінні позивачки він бачив, що позивачка проживає та порається по господарству сама. При цьому саме він допомагав позивачці витягнути воду з колодязя дивився покази лічильників обліку комунальних послуг тощо. Тому якщо відповідач чи члени сім`ї позивачки надавали позивачці належний догляд, потреби у допомозі сторонньої людини у позивача не виникало б.

Крім того суд враховує, що свідок ОСОБА_5 , є сестрою відповідача, відповідно заінтересованою у вирішенні спору особою.

В свою чергу відповідач не надала доказів про надання позивачці ні матеріальної допомоги, ні допомоги по господарству. При цьому відповідач заперечуючи проти вимог позивачки особисто не з`явилась в жодне із призначених судових засідань, що також розцінюється судом як байдуже ставлення відповідача, як до самої позивачки так і до спору, який виник.

Доводи про те, що позивачка має ознаки психічного розладу, та не може розуміти значення своїх дій, суд вважає безпідставними. Так як дані обставини можуть бути підтверджені висновком судово-психіатричної експертизи, клопотань про призначення якої не заявлялось.

В свою чергу з наданої медичної документації та письмових пояснень сімейного лікаря вбачається, що позивачка в силу віку та наявних захворювань: атеросклеротичні вікові зміни має старечий галюциноз та висловлює маячню збитків. Проте хвора себе обслуговує, адекватна в розмові, орієнтована в часі та просторі. З амбулаторної медичної карки позивачки вбачається, що остання зверталась до лікаря зі скаргами на слабкість, болі в серці. Таким чином позивачка хоч і має атеросклеротичні вікові зміни, але вони стосуються не питань здійснення за нею догляду, а питань спричинення збитків.

Крім того, відповідач хоч і посилається на те, що позивачка в силу психічних розладів поводить себе неадекватно, але не надала доказів того, що вона консультувалась у лікарів-спеціалістів з приводу стану здоров`я позивачки, водила її на обстеження, влаштовувала на лікування, тобто надавала необхідну медичну допомогу, про обов`язок надавати яку було зазначено в договорі довічного утримання. З амбулаторної медичної карки позивачки вбачається, що позивачка сама зверталась до лікаря та отримувала необхідні призначення та лікування, що також підтверджує невиконання відповідачем обов`язків взятих на себе за договором довічного утримання.

Оцінюючи всі вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним договором довічного утримання та про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України - У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог про розірвання договору довічного утримання, суд вважає, що підлягають задоволенню і позовні вимоги про відновлення у позивача права власності на майно, передане за договором довічного утримання, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В зв`язку з відновленням права власності позивача на спірний будинок, суд вважає за можливе скасувати заборону на відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану в реєстрі за номером № 2818.

Так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 13 листопада 2015 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Малашовою Г.В., зареєстрований в реєстрі за номером 2817, скасувавши заборону на відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , накладену 13 листопада 2015 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Малашовою Г.В., зареєстровану в реєстрі за номером № 2818.

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 840.80 грн. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення

Повний текст рішення виготовлений 20.09.2021 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 20.09.2021 року

Дата набрання законної сили: 21.10.2021 року