КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року місто Київ.

Справа 357/5221/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13203/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепи О.В.

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Міщенко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року (у складі судді Цукуров В.П., інформація щодо дати сладання повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» про визнання наказу про звільнення незаконним та протиправним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», третя особа - в.о. начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_3, про визнання наказу про звільнення незаконним та протиправним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини.

28.02.2020 року наказом №28/ОС-20 Позивача було прийнято на посаду інженера групи з охорони праці Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» з випробувальним терміном 3 місяці.

На початку роботи керівник установи пояснив йому, що на ввіреній йому території є два суб`єкти господарювання - сама установа та державне підприємство та дав йому усне розпорядження привести всю документацію у відповідність до чинного законодавства.

Він працював чесно і наполегливо, але 27.04.2020 року начальник оперативного відділу установи ОСОБА_7 вилучив у нього всю документацію з охорони праці. У цей же день у нього було заблоковано перепустку до промзони. Виконуючим обов`язки начальника установи ОСОБА_3 йому було запропоновано звільнитися за згодою сторін, на що Позивач не погодився.

Потім по факту неналежного виконання Позивачем своїх службових обов`язків була створена комісія, висновок якої має дорадчий голос. Він підготував звіт про виконану роботу. Висновок комісії був упереджений, поверхневий та такий, що нагадує дитячий садок. Комісія велася з порушенням всіх норм. Начальник відділу кадрів ОСОБА_5 сказала йому, що у неї є скарги на нього, але ці скарги зачитані не були. Комісія прийняла рішення звільнити Позивача, хоча не мала на це права.

08.05.2020 року наказом №64/ОС-20 ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Позивача було звільнено з 13.05.2020 року. Це відбулось незаконно, протиправно та принижує його людську гідність і завдало йому моральних страждань.

З наказом Позивач не погоджується, вважає, що будь-яких порушень з його боку не було, а звільнення його з роботи не має законного підґрунтя.

За таких обставин він звернувся до суду та просив визнати висновок комісії від 07.05.2020 року незаконним та протиправним та скасувати його, визнати рішення комісії від 08.05.2020 року щодо його звільнення незаконним та протиправним та скасувати його, визнати наказ від 08.05.2020 року №64/ОС-20 про його звільнення незаконним та протиправним, поновити його на роботі інженера групи з охорони праці, виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та виплатити моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

13.01.2021 року Позивачем через канцелярію суду було подано уточнену позовну заяву, у якій він просив поновити його на роботі інженера групи з охорони праці в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)»; виплатити за час вимушеного прогулу станом на 13.01.2021 рік суму в розмірі 67 428,80 грн.; стягнути з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» на користь Позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 00,00 грн. та заяву про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог про визнання висновку комісії від 05.07.2020 року незаконним, протиправним та його скасування, а також визнання рішення комісії від 08.05.2020 року незаконним, протиправним та його скасування (а.с.154). Позовну вимогу про визнання наказу №64/ОС-20 від 08.05.2020 року незаконним та протиправним Позивач залишив без змін (а.с. 4).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» про визнання наказу про звільнення незаконним та протиправним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, ОСОБА_1 10.08. 2021 року, звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким поновити його на роботі та стягнути заробітну плату за вимушений прогул.

Вказує, що оскаржуване рішення є не правосудним та не справедливим, не надано оцінку діям членів комісії, у яких відсутні повноваження приймати рішення щодо звільнення позивача, а також позивач вважає, що за недоведеності не виконання ним своїх посадових обов`язків під час випробувального терміну, він не міг бути звільненим. Суд не дослідив висновок експерта чим порушив ст. 239 ЦПК України, не дозволив позивачу надати пояснення щодо позовних вимог, не надав час підготуватися до дебатів. Суд надав не вірну оцінку показанням свідків. Судом вчинявся тиск на позивача. При допиту свідків суд не надавав можливості ставити запитання. Заявлений позивачем відвід був безпідставно відхилений судом. Звертає увагу на те, що згідно закону України Про охорону праці та типового положення про навчання працівник, він повинен проходити навчання з охорони праці один раз на три роки за рахунок роботодавця і здавати іспити. Тільки після отримання відповідного посвідчення мав право проводити інструктажі та виконувати свої обов`язки з охорони праці.

Також в ході судового засідання позивачем було доведено нецільове використання коштів керівником установи і керівник установи це підтвердив. Суд жодним чином не прореагував на встановлені факти. Таким чином рішення суду не відповідає вимогам чинного законодавства в сфері охорони праці.

07 вересня 2021 року надійшов відзив на апеляційну скаргу від Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)», в якому зазначено, що відповідач не погоджується та заперечує проти заявлених Позивачем вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність та вважає що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд спрвави повідомлявся за електронною адресою, яку повідомив секретарю судового засідання на робочий мобільний телефон, виданий Київським апеляційним судом з метою здійснення суддею своїх професійних обов`язків. Вказане підтверджується телефонограмою та роздруківкою копії повідомлення від позивача, яке надійшло на офісний телефон судді.

Представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, перевіривши наявні в справі письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 11 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено звільнення працівника через встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Звільнення на підставі пункту 11 частини 1 статті 40 КЗпПУ з урахуванням частини другої статті 28 КЗпП України має відбуватися за наступних умов: 1) встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі; 2) письмове попередження працівника про звільнення за три дні; 3) звільнення проводиться протягом строку випробування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вважав встановленими такі обставини.

Відповідно до наказу №28/ОС-20 від 28.02.2020 року Позивача було прийнято на посаду інженера групи з охорони праці ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», йому встановлено 6 тарифний розряд згідно штатного розпису, 02.03.2020 року, з випробувальним терміном 3 місяці (а.с. 45).

Згідно з рапортом головного бухгалтера ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_10 на ім`я начальника установи ОСОБА_17 від 22.04.2020 року, ОСОБА_1 образив її словами, висловленими у грубій формі, сказавши, що їй «частіше треба лікуватись» (а.с. 87).

Відповідно до рапорту інженера з енергетичного та комунального забезпечення ОСОБА_8 на ім`я начальника відділу по роботі з персоналом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 дав йому на ознайомлення проект положення про енергетичну службу, який суперечив його посадовій інструкції, про що він тому повідомив. Однак ОСОБА_1 відповів, що у випадку непідписання наказу в майбутньому він закидає його приписами (а.с. 88).

У своїх поясненнях Позивач вказував на те, що начальник оперативного відділу установи ОСОБА_7 не мав права проводити перевірку його роботи. Втім, відповідно до п.3.8 наявної у матеріалах справи посадової інструкції №16-10 начальника оперативного відділу ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», той має право за власною ініціативою проводити перевірки службової діяльності структурних підрозділів установи (а.с. 51-52).

27.04.2020 року начальником оперативного відділу ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_7 було складено рапорт на ім`я в.о. начальника установи ОСОБА_3 про те, що 27.04.2021 року ним згідно п.3.8. Посадової інструкції №16-10 начальника оперативного відділу ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» було здійснено перевірку службової діяльності інженера групи з охорони праці ОСОБА_1 . В ході перевірки виявлено невиконання ОСОБА_1 п.2.1.4, п.2.1.5 п.п. «а», «д» посадової інструкції №36/66 від 06.10.2017 (а.с. 44).

29.04.2020 року в.о. начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_3 у зв`язку з виявленням часткового невиконання інженером з охорони праці ОСОБА_1 посадової інструкції було видано наказ №62-ОД-20 про створення комісії по проведенню службового розслідування, визначено склад комісії та встановлено строк для подання результатів службового розслідування - до 07.05.2020 року (а.с. 43).

Як убачається з висновку комісії від 07.05.2020 року, в ході розслідування виявлено наступні недоліки в роботі Позивача: не проведено вступні інструктажі з новопризначеними співробітниками; не сформований та не затверджений план-графік проведення навчання та перевірки знань з питань охорони праці; не оновлено наказ про введення в дію інструкції з охорони праці; відсутні накази про призначення відповідальних за охорону працю, накази про затвердження ряду Положень тощо. Від надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився в порядку ст.63 Конституції України. Комісія вважала вказати ОСОБА_1 на порушення вимог п.2.1.4 та п.п. «а», «д» п.2.1.5 посадової інструкції інженера з охорони праці. Висновок з долученими до нього матеріалами, зібраними під час службового розслідування, комісії для розгляду питання доцільності перебування на посаді інженера групи з охорони праці ОСОБА_1 знаходиться на (а.с. 58-62).

Відповідно до акту від 07.05.2020 року від підпису та дачі письмового пояснення по факту виявлення недоліків під час перевірки службової діяльності ОСОБА_1 відмовився (а.с. 63).

Також у матеріалах справи міститься звіт про виконану роботу інженера з охорони праці ОСОБА_1 від 08.05.2020 року на ім`я в.о. начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_3 та голови комісії з питань доцільності перебування на посаді інженера з охорони праці ОСОБА_1 - ОСОБА_4 (а.с. 64-68). У вказаному документі Позивач звітує про організацію ним свого робочого місця, необхідність пройти навчання, отримані ним документи, існуючі в установі недоліки з організації охорони праці, повідомляє про події, що відбулись 27.04.2020 року та 29.04.2020 року, пов`язані з перевіркою його діяльності. При цьому, Позивач зазначає й про підготовлені ним документи, які наразі існують лише в електронному вигляді та про проведені ним інструктажі з новоприбулими засудженими. Пояснень по суті недоліків, зазначених у висновку комісії від 07.05.2020 року, даний звіт не містить.

Відповідно до протоколу засідання комісії ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» при в.о. начальника установи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_3, щодо доцільності перебування на посаді інженера групи з охорони праці ОСОБА_1 до закінчення терміну випробування від 08.05.2020 року вирішено: в ході засідання було прийнято рішення щодо звільнення інженера групи з охорони праці державної установи ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_1 13.05.2020 року відповідно п.11 ст.40 з урахуванням ст.28 Кодексу Законів про працю України, у зв`язку із встановленням невідповідності займаній посаді під час терміну випробування. Майору внутрішньої служби ОСОБА_5 , начальнику відділу по роботі з персоналом, підготувати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера групи з охорони праці ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» 13.05.2020 року відповідно п.11 ст.40 з урахуванням ст.28 Кодексу законів про працю України, у зв`язку із встановленням невідповідності займаній посаді під час терміну випробування (а.с.90-91).

08.05.2020 року Позивач отримав попередження про звільнення за результатами випробування з 13.05.2020 року (а.с. 92).

08.05.2020 року згідно з наказом №64/ОС-20 ОСОБА_1 було звільнено з установи за п.11 ст.40 з урахуванням ст.28 КЗпП України (у зв`язку з встановленням його невідповідності займаній посаді, на яку його прийнято, протягом строку випробування) з посади інженера групи охорони праці, 13.05.2020 року. Підстава: протокол засідання комісії ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» від 08.05.2020 року, щодо доцільності перебування на посаді інженера групи з охорони праці ОСОБА_1 до закінчення терміну випробування, повідомлення «Про звільнення за результатами випробування» від 08.05.2020 року №1503-20/13 вн (а.с.93).

Стосовно посилань Позивача на наданий ним через канцелярію суду та приєднаний до відповіді на відзив Висновок експерта про відповідність наданих документів вимогам Закону України «Про охорону праці», що складений та підписаний 20.06.2020 року викладачем з охорони праці КП БМР РНВУКЦ «Рось-Консультант» ОСОБА_6, то суд не приймає його до уваги, як це прямо передбачено процесуальним законом, оскільки всупереч приписам ч.9 ст.83 ЦПК України цей документ не було заздалегідь надіслано або вручено Позивачем Відповідачу. У той же час, такого доказу не було у Позивача, його обсяг не є надмірним, він не поданий до суду в електронній формі та не є публічно доступним.

ст.26 КЗпП України чітко вказує, що випробування не встановлюється також при прийнятті на роботу в іншу місцевість. Втім, установа не приймала Позивача на роботу в іншу місцевість, а він був прийнятий на роботу з випробуванням за місцем знаходження установи.

Також суд встановив, що Позивач проживає у селі Бакали, яке розташоване у Білоцерківському районі, на відстані лише 16 кілометрів та лише в 20 хвилинах їзди на транспортному засобі від міста Біла Церква, де розташоване ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» (за даними Google Maps - безкоштовного картографічного веб-сервісу від компанії Google).

У судовому засіданні за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів встановлено, що позивач не відповідає займаній посаді та виконуваній роботі, через неналежне виконання ним приписів його посадової інструкції №36/66 інженера з охорони праці, а саме: п.2.1.4 (проведення з працівниками вступного інструктажу з питань охорони праці), пп. «а» п.2.1.5 (забезпечення працівників правилами, стандартами, нормами, положеннями, інструкціями та іншими нормативними документами з охорони праці), пп. «д» п.2.1.5 (розробка перспективних та поточних планів роботи установи щодо створення небезпечних та нешкідливих умов праці), п.2.1.10 (підготовка проектів наказів і розпоряджень з питань охорони праці, загальних для всієї установи) (а.с. 53-55).

Оскільки відповідно до вимог статті 28 КЗпП України Відповідачем було встановлено невідповідність Позивача займаній посаді, його було належним чином у встановлені строки письмово повідомлено про звільнення на підставі пункту 11 частини 1 статті 40 КЗпП України, звільнення відбулося протягом строку випробування та з дотриманням встановленої законом процедури.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними , а висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляцйної скарги в частині недоведеності факту не виконання позивачем своїх посадових обов`яків, колегія суддів не приймає, оскільки позивач був звільнений не за порушення трудової дисципліни під час випробування, а через невідповідність його займаній посаді, що є нетотожними поняттями.

28.02.2020 року Позивач ОСОБА_1 звернувся до відділу по роботі з персоналом державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» з заявою про прийняття його на роботу на вакантну посаду інженера групи з охорони праці. Для оформлення та укладення трудового договору Позивач надав паспорт, трудову книжку, документи про освіту, а також заповнив Анкету та Автобіографію. Згідно наданих Позивачем документів були всі умови для виконання ним посадових обов`язків. Освіта Позивача відповідала вакантній посаді зі штатного розпису установи, кваліфікаційним вимогам посаді інженера з охорони праці відповідно до наказу Державного Департаменту України з питань виконання покарань Про затвердження посадових кваліфікаційних вимог до основних категорій персоналу кримінально-виконавчої системи №197 від 07.09.2002 року. Після ознайомлення Позивача з посадовою інструкцією під підпис, наказом №28/С)С-20 державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» від 28.02.2020 року ОСОБА_1 було призначено на посаду інженера групи з охорони праці 02.03.2020 року з випробувальним терміном 03 місяці, відповідно до ст.ст.26, 27 КЗпП України.

З наказом Позивач був ознайомлений в цей же день 28.02.2020 року, про що свідчить його підпис в даному наказі, наявність зауважень Позивача до наказу від 28.02.2020 №28/ОС-20 року, щодо умов прийняття на роботу чи до умов роботи не було, тобто фактично він дав згоду і на можливість розірвання з ним трудового договору.

Положеннями статті 43 Конституції України задекларовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП України).

Згідно з частиною першою статті 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

У період випробування на працівників поширюється законодавство про працю (частина друга статті 26 КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 27 КЗпП України строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації - шести місяців.

До строку випробування не зараховуються дні, коли працівник фактично не працював, незалежно від причини (частина третя статті 27 КЗпП України).

Частиною другою статті 28 КЗпП України передбачено, що у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

Розірвання трудового договору з працівником під час терміну випробування не можна визнати таким, що провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки працівник при прийнятті на роботу, даючи згоду на випробування, фактично дає згоду і на можливість розірвання з ним трудового договору, якщо протягом строку випробування буде встановлено невідповідність його роботі, на яку його прийнято.

Термін «невідповідність» означає, що підставою для звільнення не може бути порушення трудової дисципліни. За такі порушення працівник може бути звільнений на підставі відповідних статей КЗпП України, а не за результатами випробування.

Отже, підставою для звільнення за результатами випробування може бути тільки невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий.

При цьому, вирішення питання відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування.

Пунктом 11 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено звільнення працівника через встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Звільнення на підставі пункту 11 статті 40 КЗпП України з урахуванням частини другої статті 28 КЗпП України має відбуватися за наступних умов: 1) встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі; 2) письмове попередження працівника про звільнення за три дні; 3) звільнення проводиться протягом строку випробування.

Так , при прийнятті на роботу на випробувальний термін та при звільненні ОСОБА_1 державною установою «Білоцерківська виправна колонія (№35)» дотримано всіх норм та умов чинного законодавства, а саме:

ОСОБА_1 відповідно до диплома Київського політехнічного інституту пройшов та здав екзамен по предмету з охорони праці, отримав кваліфікацію інженера-електрика, згідно анкетних даних та автобіографії займав керівні посади, якими передбачено проходження навчання по охороні праці, тобто освіта та практика роботи дозволяли йому виконання посадових обов`язків;

ОСОБА_1 . Відповідачем проінструктовано і визначено йому робоче місце. Ознайомлено з посадовою інструкцією (про що свідчить його підпис) відповідно до ст. 29 Кодексу Законів про Працю України та на підставі наказу Державної пенітенціарної служби України від 01.02.2011 №17 про затвердження Положення про порядок підготовки, ознайомлення, оновлення та зберігання посадових інструкцій персоналу органів, підрозділів кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, інших підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління Державної пенітенціарної служби України: п.3.2 ч.З Кандидат на посаду ознайомлюється з посадовою інструкцією до призначення на відповідну посаду та п.3.3. ч.З У разі відмови у підписанні посадової інструкції призначення на посаду не здійснюється;

ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про призначення на посаду на випробувальний термін 3 місяці 28.02.2020 року, тобто він надав згоду, на те що він буде прийнятий на роботу з випробувальним терміном, про що свідчить його підпис в даному наказі, наявність зауважень Позивача до наказу від 28.02.2020 №28/ОС-2Р року, щодо умов прийняття на роботу чи до умов роботи не було;

ОСОБА_1 звільнено до закінчення терміну випробування керівником установи відповідно до п.11 ст.40 з урахуванням ст.28 КЗпП України у зв`язку з встановленням його невідповідності займаній посаді протягом строку випробування;

ОСОБА_1 був письмово попереджений про звільнення за три дні до звільнення (ч.2 ст.28 КЗпП).

Посилання на те, що комісія , яка надавала висновок, щодо невідповідності його займаній посаді та фактично приймала рішення про звільнення не є уповноваженим органом, для вирішення такого питання, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.3. Посадової інструкції інженера групи з охорони праці інженер групи з охорони праці підпорядковується безпосередньо начальнику установи.

Відповідно до п. 1. ч.9 Положення державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» затвердженого наказом Міністерства юстиції України №811/5 від 05.03.2020 (далі-Положення), начальник виправної колонії здійснює керівництво та організовує роботу виправної колонії; персонально відповідає за виконання покладених на виправну колонію завдань і функцій, дотримання штатної та фінансової чисельності та відповідно до п.15 4.9 Положення, у встановленому порядку призначає на посади, переміщує та звільняє персонал виправної колонії з посад, що належать до номенклатури посад виправної колонії.

Згідно до ч.10 Положення, у виправній колонії для погодженого вирішення питань, що належать до її компетенції, обговорення найважливіших напрямів діяльності можуть утворюватися тимчасові або постійні консультативні, дорадчі та інші допоміжні комісії.

Рішення про утворення чи ліквідацію постійних або тимчасових консультативних, дорадчих та інших допоміжних комісій, їх кількісний та персональний склад, затверджуються начальником виправної колонії.

Судом першої інстанції встановлено, що комісія була створена у відповідності з вищенаведеним положенням та надавала лише консультативний вимновок за результатами службового розслідування, щодо доцільності звільнення позивача, як такого що не відповідає займаній посаді та виконуваній роботі під час випробувального терміну, а рішення про звільнення приймалось керівником установи, що підтверджується наказом про звільнення на а.с. 5 тома першого.

Доводи скарги про те, що суд безпідставно не прийняв наданий позивачем висновок про відповідність наданих документів вимогам Закону України «Про охорону праці», що складений та підписаний 20.06.2020 року викладачем з охорони праці КП БМР РНВУКЦ «Рось-Консультант» ОСОБА_6 ,колегія суддів не приймає так як вказаний доказ не було заздалегідь надіслано або вручено Позивачем Відповідачу, як це передбачено ч.9 ст. 83 ЦПК України.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки звільнення позивача за пунктом 11 статті 40 КЗпП здійснено відповідачем у відповідності до вимог закону, відповідачем в свою чергу надано достатньо доказів на підтвердження своїх висновків щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та виконуваній роботі протягом випробувального терміну.

Доводи апеляційної скарги в частині неналежної оцінки судом, висновку комісії, яка проводила службове розслідування, колегія не приймає, оскільки вказаний висновок був належно оцінений в сукупності з іншими доказами, а саме показками свідків, які також повідомляли суду факти, які свідчать про невідповідність позивача займаній посаді та виконуваній роботі.

Так, судом було допитано такі свідки: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . В рішенні суду детально описаний зміст цих показань і скарга не містить конкретних доводів та доказів, які б свідчили про неправдивість показів,які суду надавались. Суд надав належну оцінку всім показам свідків, на підставі яких, встановив невідповідність позивача виконуваній роботі та займаній посаді під час випробувального терміну. Суд дійшов вірного висновку, що посада інженера з охорони праці передбачає постійну роботу з працівниками, щодо проведення інструктажів з охорони праці з урахуванням специфіки установи, яким є відповідач. За час випробувального терміну, який складав всього три місяці до керівництва установи надходили скарги, щодо не етичної поведінки по відношенню до колег, тобто фактично було підтверджено неможливість залишення позивача на роботі через невідповідність його виконуваній роботі через не вміння коректно поводитись з колегами, з якими під час виконання посадових обов`язків позивачу необхідно постійно комунікувати в колективі. Крім того , свідки підтвердили, що за час випробувального терміну, позивачем не був виконаний той обсяг робіт на який розраховува відповідач, приймаючи позивача на роботу, роботодавець також дійшов висновку, що виконувана робота була не належної якості. Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що під час випробувального терміну роботодавець має право визначати, чи достатньо кваліфіковано працівник виконує свої посадові обов`язки та чи достатній обсяг роботи він виконує під час робочого дня. Сукупність доводів наведених відповідачем та повністю підтверджених висновком комісії та показами свідків, давали суду першої інстанції підстави вважати доведеним факт невідповідності позивача займаній посаді та виконуваній роботі.

Суд не встановлював фактів порушення трудової дисципліни, оскільки позивача було звільнено через невідповідність займаній посаді та виконуваній роботі під чс випробувального терміну, а не через порушення трудової дисципліни.

Доводи позивача про упередженість суду, не надання можливості надати пояснення та поставити заптання свідкам є безпідставні та спростовуються журналами судових засідань, з яких вбачається, що позивачу надавалась можливість для дачі пояснень і останній ставив питання свідкам, а головуючий діючи в межах своїх повноваження, щодо ведення процесу, знімав лише ті питання, які не стосувались предмету спору, та обставин, які мають правове значення для вирішення даного спору.

Посилання позивача на те, що суд не прореагував на встанволені факти нецільового використання коштів керівником установи не свідчать про упередженість суду, оскільки є недоведеними та такими, що не впливають на законність рішення, щодо поновлення на роботі позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлений позивачем відвід був необгрунтований, безпідставний, а тому суд правомірно відмовив в його задоволенні.

Доводи позивача з приводу не направлення роботодавцем його на навчання з питань охорони праці, не впливають на законність рішення, оскільки сам позивач зазначає, що таке навчання має проводитись один раз на три роки, а позивач був звільнеий під час випробувального терміну в три місяці.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до незгоди з ухваленим судовим рішенням.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують та є фактично повторенням доводів позовної заяви, яким суд у своєму рішенні дав належну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. При подачі апеляційної скарги позивачем не сплачувався судовий збір на підставі п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375,381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2021 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик