Справа № 487/6740/21
Провадження № 2-н/487/1581/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2021 року Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Гаврасієнко В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до наступного.

Наказне провадження - це спрощена форма захисту прав і інтересів кредитора, чиї вимоги до боржника засновані на беззаперечних документах. Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Із заяви ОСОБА_1 встановлено, що вона просить стягнути з боржника на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки отримуваних доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже за змістом викладених вимог «...але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», таке формулювання не відповідає вимогам, викладеним в ч. 4 ст. 161 ЦПК України.

Заявлені вимоги взаємопов`язані між собою, оскільки стосуються розміру аліментів на утримання дитини, а з урахуванням спрощеної форми захисту прав та інтересів заявника, суд позбавлений можливості з`ясувати ці питання у заявника, а з огляду на диспозитивність цивільного судочинства суд не може самостійно обирати чи не розглядати заявлений розмір аліментів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Крім того, частиною 2 статті 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо змісту заяви про видачу судового наказу, а саме: в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника,реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб-громадян України),а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу наведених норм вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків.

Проте, заявник не зазначила докази, на яких ґрунтуються вимоги заявника, зокрема, що дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Між тим, відповідно до приписів ст. 163 ЦПК України це є обов`язком особи, яка звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 161-165, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачу судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.3-6 ч.1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів в розмірі, що не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, на загальних підставах (в порядку позовного провадження), або звернутися з вимогою про видачу судового наказу, яка відповідає ст. 161 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.О. Гаврасієнко