печерський районний суд міста києва
Справа № 753/3883/21-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Шевчук А.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Тараненка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із зазначеним позовом, в якому просила зобов`язати приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АТ «Київводоканал») виключити із суми заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення попередніх власників цієї квартири, яка виникла станом до 25 лютого 2020 року в розмірі 2130,97 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала на те, що 25 лютого 2020 року на підставі договору купівлі-продажу набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

З моменту купівлі квартири від ПрАТ «АТ «Київводоканал» на вказану адресу надходять повідомлення-рахунки, де вказується борг попереднього власника квартири по особовому рахунку № НОМЕР_1 за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

24 вересня 2020 року сторони уклали договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення в квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

24 вересня 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виключення із суми заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення до належної позивачу квартири заборгованість попередніх власників, що виникла до 25 лютого 2020 року та обліковується на особовому рахунку № НОМЕР_1 , який закріплено відповідачем за квартирою позивача.

Проте, заяву позивача відповідач не вирішив та 12 листопада 2020 року з розрахункового департаменту відповідача позивачу було надіслано попередження про заборгованість за спожиті комунальні послуги в сумі 1952,62 грн станом на 01 листопада 2020 року, яка включає борг попереднього власника.

Позивач звернулась до голови правління відповідача із заявою про надання витягу з особового рахунку № НОМЕР_1 . 10 грудня 2020 року від відповідача було отримано відповідь про те, що станом на 01 грудня 2020 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за надані послуги становить 2281,78 грн, яка підлягає обов`язковій сплаті. Однак вказана заборгованість включає в себе борг попереднього власника, що складає 2130,97 грн та не сплачена попереднім власником вказаної квартири.

Таким чином, сума боргу попереднього власника виникла до моменту придбання квартири позивачем.

Разом з тим, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати.

Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року матеріали цивільної справи направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року справу прийнято до провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

14 липня 2021 року від ПрАТ «АК «Київводоканал» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що питання, пов`язані із встановленням, зміною особових рахунків є питання внутрішнього бухгалтерського обліку ПрАТ «АК «Київводоканал» і є правом, а не обов`язком підприємства.

Крім того, відповідач не пред`являв вимоги до позивача про стягнення боргу, який утворився до 25 лютого 2020 року. При цьому, позивач не надала доказів того, що відповідач покладає обов`язок зі сплати боргу за надані послуги колишнього користувача жилого приміщення на позивача.

Попередження, які відповідач надсилає позивачу про існуючу заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 мають інформаційний характер та жодним чином не порушують права позивача.

Посилаючись на викладене, представник відповідача просив про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд установив, що 25 лютого 2020 року ОСОБА_4 , як продавець, та ОСОБА_1 , як покупець, уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

23 вересня 2020 року ПрАТ «АТ «Київводоканал» надіслало на адресу: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 попередження №7298/8/8/02-20 про наявність за вказаною адресою заборгованості в сумі 2017,87 грн та запропоновано надати підтверджуючі документи про відсутність боргу, а також здійснити коригування нарахувань плати за вказані послуги, для чого звернутись до центрів з обслуговування розрахункового департаменту ПрАТ «АК «Київводоканал».

24 вересня 2020 року сторони уклали договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення в квартирі АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

24 вересня 2020 року позивач звернулась до директора розрахункового департаменту ПрАТ «АК «Київводоканал» із заявою про виключення з особового рахунку № НОМЕР_1 боргу попереднього власника за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

12 листопада 2020 року ПрАТ «АТ «Київводоканал» надіслало на адресу: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 попередження №8966/8/8/02-20 аналогічного змісту повідомлення від 23 вересня 2020 року №7298/8/8/02-20.

12 листопада 2020 року ОСОБА_1 подала заяву (клопотання) голові правління - генеральному директору ПрАТ «АК «Київводоканал» про надання про надання витягу з особового рахунку № НОМЕР_1 щодо заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

10 грудня 2020 року від ПрАТ «АК «Київводоканал» надійшла відповідь про те, що станом на 01 грудня 2020 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 наявна заборгованість в сумі 2281,78 грн, яка підлягає обов`язковій сплаті. При цьому, запропоновано регулярно надавати показники лічильників та сплачувати щомісячно за послуги до 20 числа надавати показники лічильників та сплачувати щомісячно за вказані послуги.

Відповідно до частини 1статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII)зазначено, що житлово-комунальні послуги -результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначала, відповідач нараховує заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який закріплений за її квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , і яка виникла у попередніх власників вказаної квартири.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги,якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

При цьому, договір купівлі-продажу від 25 лютого 2020 року, згідно з яким позивачка стала власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

В той же час, згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами (клопотаннями) про виключення з особового рахунку заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення та надання витягу з особового рахунку № НОМЕР_1 , який закріплений за її квартирою за адресою: АДРЕСА_1 щодо заборгованості за вказані послуги. Однак, позивач не надала належних та допустимих доказів того, що вона отримала від відповідача повідомлення-рахунки, де вказується борг, а також зверталась до центрів обслуговування розрахункового департаменту ПрАТ «АК «Київенерго» та надавала підтверджуючі документи про відсутність боргу, а саме: договір купівлі-продажу від 25 лютого 2020 року, що дає можливість відповідачу здійснити коригування нарахувань пати за вказані послуги.

Крім того, надіслані відповідачем попередження є лише фіксацією наявності такого боргу за особовим рахунком № НОМЕР_1 і не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків щодо сплати вказаного боргу.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про зобов`язання відповідача виключити із суми заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 квартири за адресою АДРЕСА_1 за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення попередніх власників сам собою не сприяє ефективному відновленню порушеного її права.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.526, 530, 611ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,ст.ст. 12, 13, 19,76, 81, 141, 263-265,267,273,274,280,354,355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 06 жовтня 2021 року.

Суддя О.Л. Бусик