Провадження № 2/243/2212/2021
20 липня 2021 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мінаєва І.М.,
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Д.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Колісникової Варвари Андріївни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,
вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
учасники справи: не з`явилися,
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Виклад позиції позивача.
1. Колісникова В.А. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 08 червня 2021 року. Відповідно до умов договору купівлі-продажу відповідачка зобов`язалася знятись з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1 до 09.06.2021, однак станом на 09.07.2021 року ОСОБА_3 зареєстрована за зазначеною адресою. Посилаючись на порушення своїх прав як власника житлового приміщення просить суд визнати ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
2. Представник позивача адвокат Колісникова В.А, яка діє на підставі ордеру серії ДН № 143065 від 08.07.2021 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, надали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення заперечень не мають.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
3. Відповідно до ухвали судді від 12.07.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву Колісникової Варвари Андріївни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та відкрито спрощене провадження у справі, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк подати відзив на позов, позивач у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, по справі призначено судове засідання (а.с.18).
4. Оскільки відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
5. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом.
6. Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 08 червня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1885, ОСОБА_4 діючи в інтересах ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 . Згідно п. 9 договору купівлі - продажу від 08.06.2021 року продавець в особі представника свідчить, що особи, котрі проживають і (або) зареєстровані в квартирі на момент укладення цього договору, не заперечують проти виселення (зняття з реєстрації) з квартири в строки, встановлені цим договором. Згідно п.10 договору купівлі-продажу продавці в особі представника зобов`язуються передати відчужувану квартиру покупцеві у термін до 09.06.2021 (а.с.5-6).
7. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 260438530 від 08.06.2021 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).
8. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за даними Виконавчого комітету Миколаївської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).
9. Згідно акту № 4332, затвердженого секретарем Миколаївської міської ради 09.07.2021, встановлено, що ОСОБА_2 придбала квартиру № 9 у ОСОБА_3 по АДРЕСА_4 , яка на теперішній час зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але з грудня 2015 року в цій квартирі не мешкає, що підтверджують сусіди (а.с.13).
11. За відомостями відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 15.07.2021, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 30.08.1982 року по теперішній час (а.с.22).
V. Оцінка суду.
А. Загальні принципи.
12. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
А, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
13. В свою чергу в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).
14. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (пункт 41 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України»).
Отже, в даній конкретній ситуації визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого житла, яке в свою чергу не є абсолютним.
15. Окремо суд звертає увагу, що питання щодо позбавлення житла в багатьох випадках можуть охоплюватись і змістом статті 1 Протоколу 1 Конвенції, які стосуються захисту права власності.
Але враховуючи конкретні обставини справи, зміст позовних вимог та надані сторонами докази, суд вважає за недоцільне розглядати питання обґрунтованості втручання у право відповідача в контексті статті 1 Протоколу 1 Конвенції.
16. Таким чином, втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (пункт 47 рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).
Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.
1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом».
17. Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідача законом» суд враховує, що право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом врегульовано нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), а порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами регламентовано нормами Житлового кодексу України кодексу України (далі ЖК).
Зокрема, відповідно до положення статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.
Так, в даній ситуації втручання у право відповідача здійснюється на підставі статті 71 ЖК, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачка не є членом сім`ї власника житла (позивача) у розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України, а положення статті 405 ЦК регулюють правовідносини щодо збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім членом сім`ї власника.
Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.
2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції.
18. Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд приходить до переконання, що в даних правовідносинах втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод позивача (його права власності, права на житло, вільне користуванням житловим приміщенням, про що ним зазначено в позовній заяві), що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети».
3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним).
19. Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції.
20. Отже, суд при співставленні «балансу інтересів» враховує, що спірне домоволодіння має статус приватного житлового фонду, користування жилими приміщеннями, в якому регулюється главою 6 ЖК та відповідними нормами ЦК.
Відповідачка не є власником зазначеного житлового приміщення і не проживала в домоволодінні тривалий час, принаймні з грудня 2015 року (а.с.13), будь-яких угод про порядок користування жилим приміщенням між сторонами не укладалось.
21. Відповідно до статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
22. Проте, як було зазначено вище, відповідно до вимог ст.71 ЖК України, наймач житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад шість місяців.
23. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідачка не проживає в спірній квартирі більше шести місяців.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання відповідачки, такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
З іншої сторони відповідачкою в судове засідання не надано доказів, що вона проживає в спірній квартирі, користується нею, доказів, які б підтверджували поважність причин не проживання в цьому житловому приміщенні.
24. При цьому, тривала відсутність відповідачки (близько 5 років) свідчить про те, що вона має інше місце проживання, а матеріали справи свідчать проте, що вона не є власником житла, в якому проживає позивачка, а тому визнання відповідачки, втратившою право на користування жилим приміщенням, не буде свідчити про втрату нею житла взагалі і, в свою чергу, буде захищати права власника такого приміщення (позивача), що в сукупності з наведеним вище є свідченням того, що «втручання у право відповідача» є співрозмірним із переслідуваною законною метою, а відповідно є «необхідним у демократичному суспільстві».
25. Аналізуючи фактичні обставини по справі і надані докази, судом достовірно встановлено, що відповідачка не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 є колишньою власницею квартири. Договірні відносини між позивачкою, як новою власницею, та відповідачкою щодо винаймання спірної квартири відсутні. Тому слід вважати, що у зв`язку із припиненням права власності на квартиру у колишньої власниці квартири, та у зв`язку із її продажем, ОСОБА_3 втратила також і право користування цим житловим приміщенням.
26. Враховуючи, що добровільно знятися з реєстрації у вказаній квартирі відповідачка не бажає, а її реєстрація створює перешкоди в реалізації позивачем права користування та розпорядження своїм майном як власника, суд приходить до висновку, що слід визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
27. Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
28. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
29. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 908,00 грн. судового збору, тому з огляду на задоволення позовних вимог з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 4, 12, 14, 81, 82, 89, ч. 4 ст. 223, 259, 263 265, 273 ЦПК України суд, -
1. Позовні вимоги Колісникової Варвари Андріївни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
2. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
3. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
У відповідності до п.п.15.5 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.
Суддя
Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв