ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м. Миколаїв

справа № 484/113/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н. О.,

суддів Лівінського І. В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

На рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 13 квітня 2021 року суддею Паньковим Д.А. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

Кредитної спілки «Взаємодовіра» до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про стягнення кредитної заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року КС "Взаємодовіра» звернулась з позовом до відповідачів про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 15.02.2019 року між КС "Взаємодовіра" та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 22, за яким вона кредитні кошти під 70 % річних строком на 24 місяці. Цього ж дня, на забезпечення цих кредитних зобов`язань, між кредитною спілкою та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено договори поруки, за якими вони поручились за виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань.

Посилаючись на порушення позичальницею умов кредитного договору, кредитна спілка просила стягнути з відповідачів солідарно борг, який виник станом на 15 лютого 2021 року, у розмірі 72 456, 09 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 40 444,00 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 513, 41 грн.; прострочена заборгованість за відсотками - 31 067, 91 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків - 430,77 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 , діючи через свого представника, позов не визнала, посилаючись на те, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 серпня 2020 року задоволено позовні вимоги КС "Взаємодовіра" та з відповідачів солідарно стягнуто 19 268, 71 грн. кредитних коштів. З цієї підстави просила закрити провадження у справі.

Інші відповідачі участі у судових засіданнях не приймали, своєї думки стосовно позову не висловили.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 квітня 2021 року позов задоволено. З відповідачів солідарно на користь КС «Взаємодовіра» стягнуто 72 456, 09 грн. кредитної заборгованості та судових витрат по 567, 50 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ту ж обставину, якою заперечувала проти позову.

У відзиві на апеляційну скаргу КС «Взаємодовіра» просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2019 року між КС "Взаємодовіра" та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 22 (а.с. 8-9).

Цього ж дня на забезпечення кредитних зобов`язань, між кредитною спілкою та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено договори поруки, за якими вони поручились за виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань (а.с. 13, 14, 15).

15 лютого 2019 року ОСОБА_1 отримала 37 000 грн., а 20 лютого 2019 року 33 000 грн. кредитних коштів (а.с. 16, 17).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 серпня 2020 року задоволено позовні вимоги КС "Взаємодовіра" та з відповідачів солідарно стягнуто 19 268, 71 грн. кредитних коштів (а.с. 27-29).

Посилаючись на це рішення, відповідачка ОСОБА_1 вважає свої боргові зобов`язання виконаними, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Проте це твердження не відповідає обставинам справи.

З зазначеного вище рішення вбачається, що при пред`явленні позову, кредитна спілка просила стягнути з відповідачів заборгованість за тілом кредиту, проценти та штрафні санкції щодо зобов`язань, строк виконання яких настав станом на 15 квітня 2020 року.

У позові, який розглядається, кредитна спілка просить стягнути заборгованість, яка виникла за період з 16 квітня 2020 року по 15 лютого 2021 року та за зобов`язаннями, строк виконання яких настав саном на 15 лютого 2021 року.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно п. 3.1. кредитного договору плата за користування кредитом (проценти) становить 70% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом, за виключенням дня отримання кредиту.

Згідно п. 3.5. кредитного договору Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка повернення основної суми кредиту та сплати процентів, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 3.6. кредитного договору Прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка повернення основної суми кредиту та сплати процентів) не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це Кредитодавцем.

Згідно розрахунку заборгованості за період з 16 квітня 2020 року по 15 лютого 2021 року ОСОБА_1 повинна була повернути кредитній спілці 40 440 грн. заборгованості за тілом кредиту (а.с. 7).

Доказів сплати цих коштів відповідачка ОСОБА_1 не надала.

За такого суд вважає доведеним виникнення заборгованості за тілом кредиту саме у такій сумі.

За цей же період кредитною спілкою нараховано 31 067, 91 грн. процентів за користування кредитом, що передбачено пунктом 3.1 кредитного договору.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України свідчить про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

За такого, апеляційний суд вважає обґрунтованим нарахування 513, 41 грн. 3 % річних за несвоєчасну сплату кредиту та 430, 77 грн. - за несвоєчасну сплату процентів.

Оскільки між КС "Взаємодовіра" та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в день укладення кредитного договору було укладено договори поруки, за якими останні поручились перед кредитором за виконання позичальницею ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про солідарне стягнення заборгованості.

Отже, апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 28 вересня 2021 року