СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/166/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга, відповідно до якої скаржник просить суд скасувати постанову Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.07.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою було накладено арешт на все майно скаржниці, зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1 , що накладено державним виконавцем Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Скуржинською Ніною Михайлівною постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження серія та номер: 1380/22, що видана 08.07.2016, припинити та скасувати обтяження, яке зареєстроване 12.09.2016, реєстраційний номер обтяження 31339190, що накладено державним виконавцем Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Скуржинською Ніною Михайлівною. Скаргу мотивовано тим, що у провадженні Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №56363668 та виконавче провадження №51598269 на виконання виконавчого напису №3156 від 19.04.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 16.03.2010 у розмірі 23 220,44 грн. Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2017 у справі №759/14478/16-ц було визнано таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчий напис від 19.04.2016 №3156. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24.03.2017 відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2017. Відтак, підстав для продовження обтяження на майно не вбачає.

Скаргу подано до суду в порядку Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів (пункти 1 і 3 зазначеної частини).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. (ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження»)

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Аналогічна правова позиція щодо підсудності вимог стосовно оскарження дій приватного (державного) виконавця вчинених під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року (справа № 213/2012/16), від 14 листопада 2018 року (справа № 161/15523/17), від 20 березня 2019 року (справа № 821/197/18/4440/16), від 02 жовтня 2019 року (справа №346/79/17).

ЦПК України у редакції визначає порядок реалізації судового контролю за виконанням судових рішень у статтях 447-453 розділу VII.

ЦПК України у ст. 447,448 передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, тобто той суд, що видав виконавчий документ

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАСУ учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, за правилами адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Судом встановлено, що скаржник звернулася зі скаргою за правилами ЦПК України та оскаржує дії відділу ДВС у межах виконавчих провадженнях №56363668 та №51598269 з примусового виконання виконавчого напису № 3156 від 19.04.2016, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

Тобто, скаржник у цій справі оскаржує дії відділу ДВС щодо виконання не судового рішення, а документа, виданого приватним нотаріусом.

З огляду на те, що скаржник подала скаргу на дії відділу ДВС з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, спір підвідомчий адміністративному суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки скарга, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, слід відмовити у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Київським окружним адміністративним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Войтенко