Справа № 306/865/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Джуги С.Д.,

з участю секретаря Волощук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 12 квітня 2021 року (у складі судді Ганчак Л.Ф.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася у суд із цим позовом у липні 2020 р.

Просила стягнути з ОСОБА_1 суму основного боргу невиконаних зобов`язань, що становить 10000 доларів США в еквіваленті 271800 грн., 3% річних за несвоєчасні розрахунки в розмірі 5986.74 грн., та суму, на яку збільшився борг унаслідок інфляційних процесів у розмірі 5606.30 грн., а також 3304.33 грн. у відшкодування судового збору.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 20.08.2019 р. між сторонами був укладений нотаріально посвідчений договір про часткове відшкодування шкоди. Указаний правочин стосувався шкоди, заподіяної в результаті ДТП, донькою відповідача. Сторони при укладенні договору обумовили суму шкоди, спричиненої позивачу та її чоловіку в результаті ДТП. Однак, відповідач ухиляється від добровільного виконання узятих на себе договірних зобов`язань.

Рішенням Свалявського районного суду від 12.04.2021 р. позов задоволено повністю.

Указане судове рішення мотивоване обґрунтованістю і доведеністю заявлених вимог.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення із підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права та постановити нове про відмову в позові.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 як мама особи, що була учасником ДТП, лише відстоювала її інтереси, а відповідальність у рамках кримінального та/або цивільного судочинства щодо відшкодування шкоди має нести сам учасник ДТП за наявності вини.

Письмового відзиву на скаргу не подано.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 адвокат Пукіш О.В., підтримав скаргу в повному обсязі. Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Моняк Р.В., не визнали апеляційної скарги через безпідставність наведених у ній доводів і просять залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Судом першої інстанції установлені наступні факти й обставини:

-20.09.2019 р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір про часткове відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 в результаті ДТП, яка сталася 15.09.2019 р. Частково відповідачем відшкодовано заподіяні збитки, решта сторонами передбачено строки сплати. В зв`язку з порушенням термінів виконання, передбачених указаним договором, позивач і звернувся за захистом свого права до суду;

-відповідач добровільно взяла на себе відповідальність за зобов`язанням, а тому розгляд справи Ужгородським міськрайонним судом щодо самого ДТП не впливає на розгляд цивільної справи;

-з урахуванням того, що відповідачем не надано жодного доказу, який би заперечував даний позов, суд бере до уваги надані позивачем розрахунки заподіяних збитків.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з положеннями ст.ст. 525-527, 530, 599 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Установлено та не заперечується, що зобов`язання між сторонами виникли на підставі договору про часткове відшкодування шкоди від 20.08.2019 р., згідно з яким ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, домовилися про відшкодування частини матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , 12.09.1987 р., у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.06.2019 р., в розмірі, що складає еквівалент 16000 доларів США. Підписанням цього договору ОСОБА_2 підтверджує факт отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 75000 грн., що складає еквівалент 3000 доларів США. Решта суми, що залишилась, тобто еквівалент 13000 доларів США, буде сплачуватися ОСОБА_1 за встановленим графіком. Кошти сплачуватимуться готівкою, на підтвердження чого сторонами буде укладено акт приймання-передачі коштів, або розпискою, складеною ОСОБА_2 у присутності адвокатів сторін. Кінцевою датою сплати останньої суми за графіком є 21.10.2019 р.

ОСОБА_1 належним чином не виконала своїх зобов`язань, унаслідок чого утворився борг на загальну суму 271800 грн., яка не спростована.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення як необґрунтовані.

Так, апеляційне твердження про те, що ОСОБА_1 як мама особи, що була учасником ДТП, лише відстоювала її інтереси, а відповідальність у рамках кримінального та/або цивільного судочинства щодо відшкодування шкоди має нести сам учасник ДТП за наявності вини, не заслуговує на увагу, оскільки спірні правовідносини виникли через неналежне виконання зобов`язань за договором, стороною договору є саме ОСОБА_1 .

Решта змісту апеляційної скарги стосується питання визнання правочину недійсним із підстав, передбачених ст. 233 ЦК України, що виходить за межі спірних правовідносин, а тому правового аналізу не потребує.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив таке з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Свалявського районного суду від 12 квітня 2021 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 06.10.2021 р.

Судді: