Справа № 932/8791/20
УХВАЛА

27 вересня 2021 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського (Бабушкінського) відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська 23.09.2021 року на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.05.2021 року за підсудністю надійшов вищезазначений позов.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суд враховує наступне.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження у відповідності до ст.447 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час пред`явлення позову) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року №904/51/19.

З позовної заяви вбачається, що предметом заявлених вимог є зняття арешту з майна позивачки, що був накладений за постановою державного виконавця в рамках виконавчого провадження, в якому позивачка мала статус боржника, а також про зняття арешту, накладеного постановою прокурора в рамках кримінального провадження.

Таким чином, оскільки позивачка була боржником у виконавчому провадженні, в рамках якого накладався арешт на її майно, відсутні підстави для пред`явлення нею позову про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Тому, вказана вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що узгоджується із висновками наведеними також в постановах Верховного Суду від 29.07.2020 року в справі №161/3171/19, від 20.01.2021 року в справі №157/298/19, від 24.05.2021 року в справі №712/12136/18.

В той час, як вимога про зняття арешту з майна позивачки, що накладався на підставі постанови прокурора у кримінальному провадженні, в разі його завершення, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Частиною 4 ст.188 ЦПК України встановлено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 2 ч.4 ст.185 ЦПК України визначено, що позовна заява підлягає поверненню, якщо було порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст.188 цього Кодексу).

Таким чином, оскільки в позовній заяві було об?єднано вимоги без дотримання приписів ч.4 ст.188 ЦПК України, позовна заява на підставі п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України підлягає поверненню позивачці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185,188,258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позов ОСОБА_1 до Шевченківського (Бабушкінського) відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зняття арешту з майна.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційного скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя С.Ю.Казак