ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6156/21 Справа № 202/5427/20 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

07 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів. Просив, розірвати договір купівлі-продажу та повернути за сплачений товар коштів. Позов обґрунтований тим, що в жовтні 2019 р. на присадибній ділянці матері позивача пробурили свердловину з метою автономного водопостачання. Підбір насосного обладнання позивач здійснював через інтернет та зупинився на сайті «Мир бурения», де було заявлено, що є все необхідне для свердловини та зателефонував продавцю (відповідачу) інтернет-магазину 21.10.2019 р. о 13:28 на тел. , розповів для чого потрібен насос, повідомив про те що свердловина нова. Жінка, яка спілкувалася, допомогла обрати насос арт. 778402, який позивач в подальшому придбав. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, він у телефонній розмові попередив, що свердловина нова, але його запевнили, що це не страшно для запропонованого насосу, оскільки таким насосом бурильники промивають нові свердловини, тобто великий вміст домішок у воді для насосу нормально. Продавець навіть відмовила позивача від вибору шнекового насосу, адже шнековий менш надійний. З урахуванням поради співробітника відповідача 30.10.2020 р. позивач зателефонував до відповідача з метою уточнень замовлення, способу оплати та шляху доставки насосу та інших деталей, які необхідні для встановлення насосу в свердловину; позивача переконали в тому що, йому потрібен саме запропонований насос, та вказаний насос разом з іншими деталями був отриманий позивачем. Після отримання насосу (перша половина листопада місяця та ознайомлення з інструкцією встановлення) насос було поставлено в свердловину у відповідності до інструкції на відстані від дна не менше 1 метру. Взимку насосом майже не користувались, а навесні, коли почались городні роботи, насос почали використовувати за своїм призначенням, так як потрібно поливати городину. В червні 2020 р. позивачу зателефонувала мати та повідомила, що насос не вмикається. Оскільки насос вийшов з ладу за місяць фактичної роботи при заявленому гарантійному періоді 12 місяців, позивач звернувся до сервісного центру, вказаному на гарантійному талоні, який 16.07.2020 р. надіслав йому акт, в якому обґрунтовує свою думку щодо негарантійного випадку виходу з ладу насосу: в сервісному центрі припустили, що позивач нібито встановив насос на дно свердловини, і тому перекачувалась вода з високим вмістом глини. На переконання позивача зазначене не відповідає дійсності, оскільки насос був встановлений на глибині 28 м. З розрахунку: глибина свердловини 32 м, на дно свердловини товщиною біля метру було засипано гранітний відсів, не менше одного метру над поверхнею ґрунту має бути насос та висота самого насосу біля метру. Тобто порушення інструкції по встановленню насосу не допущено. Позивач не погоджується із висновком сервісного центру, адже використовував насос в тих умовах, які були обговорені з відповідачем, до придбання насосу. Відповідач при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений про конкретну мету придбання насосу, а саме про використання насосу в новій свердловині, де на початку використання вміст глини можливо і дійсно високий, то відповідач повинен був надати насос, придатний для використання відповідно до цієї мети. Оскільки, як вважають працівники сервісного центру виробника товару, насос вийшов з ладу у зв`язку з перекачуванням води з високим вмістом глини, то саме відповідач припустився істотного порушення вимог щодо якості товару, який він продав, адже насос вийшов з ладу не пропрацювавши гарантійний термін (а.с.1-3).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача відмовлено повністю. Судові витрати (судовий збір) компенсовано за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с.147-153).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги (а.с.157-158).

В порядку ст. 360 ЦПК України, від ОСОБА_2 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив, закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що за договором купівлі-продажу від 31.10.2019 р. який укладений між сторонами по даній справі, позивач прийняв у власність наступне майно: насос занурювальний Aquatica 778402, трос нержавіючий 3мм, затиск нержавіючий, оголовок 125/25 та сплатив за нього певну грошову суму (а.с. 4,5).

Товар був отриманий позивачем; разом із товаром позивачу була надана Інструкція з експлуатації (а.с. 32-54), зміст якої містить розділи: застосування, комплектація, технічні дані, відповідність стандартів, запобіжні заходи, структурна схема, монтаж трубопроводів, електричні з`єднання, введення в експлуатацію та технічне обслуговування, типові схеми водопостачання з використанням відцентрового багатоступеневого свердловинного насоса, можливі несправності та способи їх усунення, обслуговування і зберігання.

Згідно з преамбулою вказаної інструкції споживачу запропоновано обов`язково ознайомитися з цією інструкцією, та роз`яснено, що недотримання правил експлуатації і техніки безпеки може привести до виходу з ладу виробу та завдати шкоди здоров`ю.

Товар використовувався споживачем до 06.07.2020 р.

08.07.2020 р. насос поступив в ремонт (а.с. 31) в межах гарантійного строку, претензія (заявка на ремонт) від 06.07.2020 р., заявлена несправність: насос не працює.

Згідно з актом сервісного центру (а.с. 31 звор.) при діагностиці було виявлено, що насос перекачував воду з високим змістом абразивних домішок (глини). В результаті зносу сальника та механічного ущільнення вода потрапила пункт до електродвигуна, згоріли обмотки статора. Пошкоджені усі деталі насосної частини. В нижній частині електродвигуна велике накопичення глини, що свідчить про установку насоса на дно свердловини та порушенні правил установки, зазначених в інструкції з експлуатації (розділ 7 пункт А-В на стр. 10-11).

Як встановлено судом, позивач наголошує на порушенні якого прав, як споживача, на інформацію про продукцію, в результаті чого він за порадою відповідача (спочатку телефонна розмова мала місце із менеджером відповідача) придбав товар, який при використанні вийшов з ладу, оскільки не був призначений для поливу городу у сільській місцевості, адже товар придбавався саме для цієї, а не іншої мети.

Відповідач у свою чергу наголошував на відповідності товару телефонному замовленню позивача та повідомленим позивачем параметрам та припустив, що вихід товару з ладу через декілька місяців після початку його використання обумовлений порушенням позивачем умов експлуатації товару, в результаті чого насос перекачував воду з високим змістом абразивних домішок, що призвело до пошкодження деталей насоса, тоді як відповідна інструкція з користування насосом була надана позивачу разом із товаром. На переконання відповідача, означеному випадку могло також сприяти монтування насосу з порушенням правил монтажу, які зазначені в Інструкції з експлуатації насосу, або могло сприяти неправильне улаштування свердловини. Також відповідач звернув увагу на суперечливі дані, які містяться у паспорті на свердловину (а.с. 58, 67-68), зазначив, що параметри рівнів свердловини у паспорті відображені невірно, а придбання позивачем тросу довжиною 30 м ніяк не доводить факту встановлення насосу з дотриманням вимог інструкції з експлуатації.

Судом встановлено, що товар використовувався споживачем до 06.07.2020 р.

08.07.2020 р. насос поступив в ремонт (а.с. 31) в межах гарантійного строку, претензія (заявка на ремонт) від 06.07.2020 р., заявлена несправність: насос не працює.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із їх необґрунтованості та недоведеністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів визначені у Законі України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:

1) захист своїх прав державою;

2) належну якість продукції та обслуговування;

3) безпеку продукції;

4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної";

4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної";

5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;

6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав;

7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 3 вказаного вище закону споживачі зобов`язані:

1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар;

2) в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції;

3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації;

4) з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити:

1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються;

3) дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання;

4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами;

5) позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів;

6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції;

6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров`ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї у відповідність, якщо законом чи відповідним технічним регламентом не встановлено інший порядок дій виробника (продавця) у таких випадках;

7) дату виготовлення;

8) відомості про умови зберігання;

9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця);

10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції;

11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій;

12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Як встановлено судом, разом із товаром позивачу була надана Інструкція з експлуатації (а.с. 32-54), зміст якої доводить про надання позивачу необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору.

Судом встановлено, що товар використовувався споживачем до 06.07.2020 р.

08.07.2020 р. насос поступив в ремонт (а.с. 31) в межах гарантійного строку, претензія (заявка на ремонт) від 06.07.2020 р., заявлена несправність: насос не працює.

За нормами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Отже підставою для задоволення вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої суми за товар, є істотний недолік цього товару, який робить неможливим його використання в цілому.

Істотним недоліком, за положеннями п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», є такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак, а саме: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Згідно ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми можливо за умови наявності істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи.

Втім, позивач не обґрунтовував позов, не довів наявність істотного дефекту продукції.

Позивачем не був спростований факт порушення ним правил користування товаром, тоді як факт порушення правил користування товаром підтверджується актом сервісного центру від 15.07.2020 р., яким встановлено, що при діагностиці виявлено, що насос перекачував воду з високим змістом абразивних домішок (глини). В результаті зносу сальника та механічного ущільнення вода потрапила пункт до електродвигуна, згоріли обмотки статора. Пошкоджені усі деталі насосної частини. В нижній частині електродвигуна велике накопичення глини, що свідчить про установку насоса на дно свердловини та порушенні правил установки, зазначених в інструкції з експлуатації (розділ 7 пункт А-В на стр. 10-11).

Учасники справи не скористалися правом заявити клопотання про призначення судової експертизи, як в суді 1 інстанції так і в апеляційному суді.

Згідно ч. 2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з письмових пояснень позивача, останній наводить норми Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до якої у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків, проте позов зазначеною нормою не обґрунтовує, а посилається лише на наявність істотного недоліку товару.

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач не був належним чином повідомлений про властивості та технічні характеристики товару, що йому інформація про товар була надана не в повному обсязі та не ознайомлено з технічними характеристиками товару. Позивачем не спростовано висновки суд 1 інстанції, що йому (позивачу) були докладно роз`яснені всі функції товару, умови договорів, характеристики товару, правила користування ним, ознайомлено з усією документацією, що додається до виробу.

Перед придбанням товару, позивач мав би ознайомитися з Інструкцією, а у випадку, якщо його функції її не влаштовують, - не купувати його.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування ст. 673 та 675 ЦК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, для застосування вказаних норм, потрібно встановити наявність істотного дефекту продукції, або довести, що товар не відповідає умовам договору купівлі-продажу, чого останнім не було зроблено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не потребують додаткового обгрунтування, оскільки це призведе до повторного викладення мотивів та висновків як суду першої так і апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду- без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: