Справа № 635/5911/18
Провадження № 2/635/1172/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лещенко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області - Попова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області, треті особи Відділ державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом виселення, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання рішення та договору про охорону спадкового майна недійсним,

ВСТАНОВИВ:

позивач у серпні 2018 року звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом, який бу остаточно уточнений 12 грудня 2019 року. Відповідно до остаточної редакції позовних вимог, просив

усунути перешкоди у праві користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, скасувавши реєстрацію її проживання за адресою АДРЕСА_1 , виселити із вказаного домоволодіння; визнати рішення Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області від 09 червня 2015 року про охорону спадкового майна та договір від 19 червня 2015 року між Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області та ОСОБА_2 про охорону спадкового майна недійсними, зобов`язавши Мереф`янську міську раду Харківського району Харківської області укласти з ОСОБА_1 угоду про охорону спадкового майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві власності належить частина житлового домоволодіння АДРЕСА_1 . Права власності у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 немає. Реєстрацію проживання ОСОБА_4 за цією адресою знято. Право власності за ОСОБА_4 на 36/100 частин житлового домоволодіння АДРЕСА_1 було зареєстровано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2010 року. Цим рішенням Харківський районний суд Харківської області від 12 лютого 2010 року договір купівлі-продажу визнав дійсним, визначив за позивачкою право власності на 36/100 частин житлового домоволодіння та зобов`язав КП «ХМБТІ» зареєструвати рішення суду. У подальшому рішенням судової колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2014 року зазначене рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2010 року було скасовано і ухвалено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено. Позивач зазначає, що у вказаному будинку була зареєстрована також відповідач ОСОБА_2 , без його згоди. Реєстрація проживання за цією адресою ОСОБА_2 відбувалось за згодою ОСОБА_4 , право власності якої визнано незаконним, тож позивач вказує, що і надання такої згоди не є достатньою підставою для реєстрації та проживання ОСОБА_2 за цією адресою. Вказує, що реєстрації проживання сторонньої людини порушує його права власника частини домоволодіння. Він постійно сплачує комунальні платежі, які нараховуються відповідно кількості зареєстрованих осіб, обслуговує територію ділянки та домоволодіння. У знятті з реєстраційного обліку відповідача йому було відмовлено. Позивач також зазначає, що спадкодавець ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто більше ніж за шість місяців до рішення виконкому та до укладання договору про охорону спадкового майна. Таким чином, спірні рішення та договір укладені в термін, коли час для прийняття спадщини вже закінчився, при укладанні такої угоди слід було врахувати наявність співвласника саме цього майна. З ним, як із співвласником, не узгоджували це питання, не повідомили про прийняття такого рішення. За вказаних підставі позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 вересня 2021 року провадження у справі відкрито.

27 листопада 2018 року надійшов відзив представника третьої особи ОСОБА_4 на позов, відповідно до якого просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне. Так вказує, що надані позивачем акти, складені депутатом Мереф`янської міської ради Войтенком Ю.Ю. не мають юридичної сили. Стосовно наданого позивачем вироку Харківського районного суду Харківської області по справі № 1-689/2011 від 19.12.2011 року, зазначає, що вирок не містить жодної інформації, яка дає підстави вважати ОСОБА_2 такою, що загрожує безпеці проживання позивача та його сім`ї. Рішенням виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області № 128 від 09.06.2015 року громадянці ОСОБА_2 надано дозвіл на користування (проживання) житловим будинком АДРЕСА_1 , який є спадковим майном, з метою збереження його до оформлення спадкових прав або визнання спадщини відумерлою. Також, вирішено укласти з ОСОБА_2 договір охорони спадкового майна. 19.06.2015 року між Мереф`янською міською радою та ОСОБА_2 укладений договір охорони спадкового майна. Згідно п. 1.1. договору рада передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , з метою охорони спадкового майна до оформлення спадкових прав спадкоємцями після померлої власниці житлового будинку або територіальною громадою м. Мерефа (визнання спадщини відумерлою). Згідно п. п. 2.1.1. договору зберігач зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення зберігання майна в період дії цього Договору. Згідно п. 2.3. договору зберігач має право користуватись переданим їй майном для особистого проживання та членів її родини. Тож зазначає, що відповідач не тільки має право на проживання в домоволодінні і на користування ним, а ще й зобов`язана забезпечувати збереження майна згідно договору охорони спадкового майна, що є неможливим у випадку позбавлення її права користування та проживання.18 січня 2018 року надійшла відповідь позивача на відзив, відповідно до якої зазначає наступне. Так, наявність долучених актів є підтвердженням рівня взаємовідносин з сім`єю ОСОБА_4 і необхідності вирішення поставлених вимог позовної заяви у судовому порядку. Щодо наявності судового вироку по кримінальній справі, яка виникла внаслідок порушень добросусідських відносин з боку сім`ї ОСОБА_4 та її доньок, зокрема ОСОБА_2 , під час незаконного будівництва їхніми робітниками споруджень на території земельної ділянки, право використання якої по рішенню Харківського районного суду про порядок користування земельною ділянкою за № 2-194 від 25.20.2004, належить його сім`ї, зазначає, що це є невід`ємною складовою, що характеризує рівень взаємовідносин між мешканцями домоволодіння. Тому ігнорування цієї інформації призводить до не об`єктивної характеристики обставин справи. Щодо договору про зберігання майна зазначає наступне. Влітку 2018 року голова Мереф`янської міської ради Сітов В. І., відповідаючи на його заяву з вимогою зняти з реєстрації ОСОБА_4 , як таку, що втратила право власності за рішенням Харківського районного суду від 17.05.2017 і яке набуло законної сили, та її доньку ОСОБА_2 , у своєму листі за № 1622 від 15.05.2018, не згадує про існування такого договору, а відмовляє з надуманих причин під загальним гаслом «немає законних підстав». На другу заяву з такими же вимогами ОСОБА_6 повідомляє у відповіді за № 2300 від 10.07.2018 про рішення Мереф`янської ради зняти з реєстрації ОСОБА_4 та неможливість зняти її доньку ОСОБА_2 , бо та набула такого права ще під час наявності права власності у ОСОБА_4 . У разі незгоди з таким рішенням ОСОБА_6 пропонує вирішувати питання у судовому порядку. Тому вказує, що досить очевидним є те, що при наявності рішення Мереф`янської ради та зазначеного договору про зберігання майна на час написання листів за № 1622 від 15.05.2018 р. та/або за № 2300 від 10.07.2018., ОСОБА_6 обов`язково би згадав про нього. Крім того зазначає що договір про зберігання майна між Мереф`янською міською радою та ОСОБА_2 не може бути признаним діючим, бо не враховує наявність спільного домоволодіння у складі двох будинків та ряду нежилих приміщень, був підписаний у його відсутність при невідомих обставинах.

01 липня 2019 року надійшла відповідь позивача на пояснення представника відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_4

02 липня 2019 року надійшли пояснення представника відповідача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_4 від 27 червня 2019 року, які також були направлені учасникам справи.

10 жовтня 2019 року за наслідками повторного автоматизованого розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який був проведено згідно розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/88 від 10.10.2019 у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19.09.2019 заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_7 та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23.09.2019 № 05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М.», зазначена справа передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Назаренко О.В.

21 липня 2020 року надійшов відзив представника відповідача Мереф`янської міської ради- Мереф`янського міського голови В.Сітова, відповідно до якого заперечує проти задоволення позову, зазначає наступне. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 08.07.2020 право власності на будинок АДРЕСА_1 належить: ОСОБА_8 - 24/400 частки; ОСОБА_9 24/400 частки; ОСОБА_1 - 24/400 частки та 17/100 частки; ОСОБА_10 - 23/100 частки; ОСОБА_4 -36/100 частки. При цьому, частки в натурі, між вказаними співвласниками, не виділені, а тому не зрозумілі вимоги позивача в усуненні перешкоди у праві користування житловим приміщенням і яким саме приміщенням, беручи до уваги той факт, що за цією адресою знаходяться два житлових будинки : під літ «А-1» загальною площею 135,80 кв.м та під літ «Б-1» загальною площею 59,90 кв.м. Зазначає, що позивач свої вимоги висловлює без з`ясування думки на це інших співвласників будинків. Реєстрація проживання ОСОБА_2 була здійснена 17.11.2010 на підставі згоди, на той час, власника 36/100 частки житла ОСОБА_4 , яке було зареєстровано за останньою на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 12.02.2010 року. В подальшому це рішення було скасоване рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 16.12.2014 року і таким чином ОСОБА_4 втратила право власності на 36/100 частки будинку. З метою здійснення охорони спадкового майна на 36/100 частини будинку померлої ОСОБА_5 Мереф`янською міською радою 09.06.2015 було прийняте рішення про охорону вказаного спадкового майна та 19.06.2015, у зв`язку з тим, що вона була зареєстрована за вказаною адресою і постійно там проживала, із ОСОБА_2 був укладений договір на охорону спадкового майна до встановлення спадкоємців або визнання спадщини відумерлою. Мереф`янська міська рада на цей час не вбачає підстав скасовувати укладений із ОСОБА_2 договір на охорону спадкового майна і укладати цей договір із позивачем, так як з позовних вимог незрозуміло, яке відношення позивач має до спадкодавця - померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 та до її спадкового майна - 36/100 частини будинку.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, уточнений в остаточній редакції, просив його задовольнити, надав пояснення, аналогічні вищенаведеним.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Представник відповідача Мереф`янської міської ради Попов В.А. у судовому засіданні позов не визнав, з підстав, викладених у відзиві.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судовим розглядом встановлено, домоволодіння, яке складається з двох житлових будинків літ «А-1» загальною площею 135,8 кв.м., житловою площею 82,7 кв.м. та літ «Б-1» загальною площею 57,9 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Позивач має право власності 17/100 частин та 24/400 частини на праві приватної власності в вказаному домоволодінні.

Відповідач ОСОБА_2 частки у праві власності у спірному домоволодінні не має.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу визнано дійсним, за ОСОБА_4 визнано право власності на 36/100 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення суду Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 36/100 частин житлового будинку та видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25486699 від 04 березня 2010 року.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції від 12 лютого 2010 року було скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 . Вказаним рішенням вирішено питання про права позивача як співвласника спірного будинку.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи : ОСОБА_5 , Відділ державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації про скасування реєстрації задоволено. Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 36/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2010 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2017 року залишено без змін.

Рішенням Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області від 09 червня 2015 року про охорону спадкового майна надано ОСОБА_2 дозвіл на користування (проживання) житловим будинком АДРЕСА_1 , який є спадковим майном, з метою збереження його до оформлення спадкових прав спадкоємців або визнання спадщини відумерлою. 19 червня 2015 року між Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області та ОСОБА_2 укладено договір охорони спадкового майна.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Що стосується вимоги позивача про виселення відповідача ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

У відповідності до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Реєстрація відповідача ОСОБА_2 у спірному домоволодінні проведена за згодою ОСОБА_4 , реєстрація права власності якої скасована рішенням суду, яке набрало законної сили. Жоден із співвласників домоволодіння дозволу на проживання ОСОБА_2 у домоволодінні АДРЕСА_1 не надавав, а тому вона не має права на проживання у спірному домоволодінні, а тому позов в частині виселення ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, скасувавши реєстрацію її проживання за адресою АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне. Зазначена вимога позивача є безпідставною, оскільки відповідно до ст. ст. 71,72 Житлового кодексу УРСР, ст. 405 ЦК України наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Тобто зазначені норми застосовуються за наявності саме факту не проживання особи у спірному житловому приміщенні. В даному випадку навпаки наявне безпідставне проживання відповідача у спірному житловому приміщенні. Тому такий спосіб захисту права позивача є безпідставним та не грунтується на законі. А тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується вимог позивача в частині визнання рішення Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області від 09 червня 2015 року про охорону спадкового майна та договір від 19 червня 2015 року між Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області та ОСОБА_2 про охорону спадкового майна недійсними, зобов`язавши Мереф`янську міську раду Харківського району Харківської області укласти з ОСОБА_1 угоду про охорону спадкового майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Виконавчий комітет Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області не мав права розпоряджатися чужим майном, оскільки відповідно до ст. 60 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, за місцем відкриття спадщини за заявою спадкоємців або за повідомленням фізичних та юридичних осіб, або на підставі рішення суду про оголошення фізичної особи померлою чи за своєю власною ініціативою вживає заходів до охорони спадкового майна, коли це потрібно в інтересах спадкоємців, відказоодержувачів, кредиторів або держави. Ці заходи вживаються ними безпосередньо або шляхом доручення нотаріусам чи посадовим особам органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням майна. Зазначена норма не надає повноважень Виконавчому комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області вживати заходів до охорони спадкового майна, тому рішення Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області від 09 червня 2015 року про охорону спадкового майна та договір від 19 червня 2015 року між Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області та ОСОБА_2 про охорону спадкового майна визнається судом недійсним та скасовується.

При цьому суд відмовляє позивачу у задоволенні заяви в частині зобов`язання Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області укласти з ОСОБА_1 угоду про охорону спадкового майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав, наведених вище.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

ОСОБА_2 виселити із домоволодіння, яке розташоване за адресою будинку АДРЕСА_2 .

Рішення Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області від09 червня 2015 року про охорону спадкового майна визнати незаконним та скасувати.

Визнати договір від 19 червня 2015 року між Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області та ОСОБА_2 про охорону спадкового майна недійсним.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання(перебування) АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання(перебування) АДРЕСА_1 ;

відповідач: Мерефянська міська рада Харківського району Харківської області, , місце знаходження вул. Дніпровська, 213, м. Мерефа, Харківський район Харківська область;

третя особа: Відділ державної реєстрації Харківської районної державної адміністрації Харківської області, м. Харків, Григорівське шосе, 52;

третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 22 липня 2021 року.

Суддя О.В.Назаренко