Справа № 303/701/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів : Куштана Б.П., Фазикош Г.В.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ільків Микола Миколайович на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2021 року у складі судді Кость В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування , -

встановив:

У січні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 від імені яких діє ОСОБА_3 , з урахуванням заяви від 09 лютого 2021 року, звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування у сумі 90 206,60грн., а також 2 518,88грн пені, 630,21 грн. 3 % річних від простроченої суми боргу, 811,85 грн. інфляційні втрати, 7500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про наявність права на відшкодування шкоди, завданої внаслідок смерті потерпілого ОСОБА_4 , яка настала в результаті ДТП, що мала місце 24 жовтня 2019 року за участю ОСОБА_5 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована згідно полісу АО6071544 у АТ «СГ «ТАС». 02 листопада 2019 року відповідачу надіслано заяви про виплату страхового відшкодування для матері, дружини та сина загиблого. 08 грудня 2020 року відповідачем здійснено часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 109793,40 грн., що включає: 50076,00 грн. моральної шкоди, 29950,00 грн. витрати на поховання та 29767,4 грн. відшкодування утриманцю та вказало на подальшу виплату щомісячних платежів по втраті годувальника. Рішення страхової компанії щодо розтермінування виплат страхового відшкодування на утримання неповнолітніх дітей загиблого вважає незаконним, оскільки таке суперечить положенням статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», норми якого є нормами спеціальної дії та мають перевагу над нормами Цивільного кодексу України.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2021 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ільків М.М., просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким заявлений позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що судом першої інстанції не враховано п.27.5 ст.27 та п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати і встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування виключно одноразовим платежем.

З такими висновками суду не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що «24.10.2019 о 16 год. 50 хв., ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись з м. Мукачево в напрямку м. Ужгород, наближаючись до АЗС "Маркет", не переконалася в безпечності руху, розпочала маневр повороту ліворуч для заїзду на територію АЗС "Маркет", виїхала на смугу зустрічного руху, чим порушила вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3б, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого допустила зіткнення з двоколісним транспортним засобом марки "Kawasaki" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які згідно медичного висновку експерта №331/2019 відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення і стали безпосередньою причиною настання смерті ОСОБА_6 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.10).

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2020 року у справі №303/1141/20 ОСОБА_5 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 286 Кримінального кодексу України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована згідно полісу АО6071544 у АТ «СГ «ТАС».

02 листопада 2019 року відповідачу надіслано заяви про виплату страхового відшкодування для матері, дружини та сина загиблого.

08 грудня 2020 року відповідачем здійснено часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 109793,40 грн., що включає: 50076,00 грн. моральної шкоди, 29950,00 грн. витрати на поховання та 29767,4 грн. відшкодування утриманцю та вказало на подальшу виплату щомісячних платежів по втраті годувальника.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.1 статті 27 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Пунктом 41.1 статті 41 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Відповідно до частини другої статті 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Тобто вказана норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У цих правовідносинах ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Тобто Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

Такі висновки відповідають правовій позиції, яку висловив Верховний Суд у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 747/522/19 та у постанові від 09 червня 2021 року у справі №440/510/19.

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, безпідставним є висновок суду першої інстанції відносно того, що одноразова виплата страхового відшкодування є правом страховика, а не обов`язком, що не позбавляє його згідно зі статтею 1202 ЦК України здійснювати відшкодування шкоди щомісячними платежами, оскільки, положення ЦК України по відношенню до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є загальними і регулюють по-іншому порядок відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, ніж Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», положеннями якого виплата відшкодування щомісячними платежами, не передбачена.

Посилання суду на висновки Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 326/440/19 (провадження № 61-17499св19) є помилковими, оскільки у вказаній справі встановлені не подібні фактичні обставини.

Відповідач всупереч пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив лише часткову виплату страхового відшкодування в межах ліміту страхового відшкодування, хоча цим Законом, який є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до ЦК України, та який визначає порядок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, не передбачено виплату страхового відшкодування щомісячними платежами чи шляхом розтермінування його виплати.

Страховик на підставі пункту 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний сплатити потерпілим пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ відповідно до розрахунку заборгованості, долученого до заяви про збільшення позовних вимог (а.с.64-66), який не був спростований відповідачем.

Відповідачем не подано належних та допустимих доказів, якими спростовано вказаний розрахунок чи період за який його було здійснено.

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що розтермінування виплати страхового відшкодування суперечать положенням спеціального закону Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими визначено строки, порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову про стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 страхове відшкодування у сумі 90 206,60 грн.; 2 518,88 грн. пені; 630,21 грн. 3 % річних від простроченої суми боргу; 811,85 грн. інфляційні втрати, з вищенаведених підстав.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач просила стягнути з відповідача понесені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7500 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу;

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно детального опису робіт та квитанції прибуткового касового ордеру№62 від 02 лютого 2021 року, ОСОБА_1 сплачено за надання правничої допомоги 7500 грн.

Колегія суддів, виходячи із характеру спору, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (написання позовної заяви, написання апеляційної скарги, підготовка та написання інших процесуальних документів, пошук судової практики в аналогічних справах), вважає, що витрати в зазначеному розмірі є співмірними із складністю справи та наданими адвокатами послугами, відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) та розумності, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 7500 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З врахуванням того, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, а позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги на підставі п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», відтак з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за подачу позову в розмірі 941,68 грн. (ціна позову - 94167,54 х 1%) та судовий збір за апеляційний розгляд справи в розмірі 1412,52 грн. (941,68 грн. х 150%)., а всього 2354,20 грн.

Керуючись ст.ст.141,374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ільків Микола Миколайович, задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ільків Микола Миколайович задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 страхове відшкодування у сумі 90 206,60 грн.; 2 518,88 грн. пені; 630,21 грн. 3 % річних від простроченої суми боргу; 811,85 грн. інфляційні втрати, 7500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь держави судові витрати в сумі 2354,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 24 вересня 2021 року.

Головуючий :

Судді: