Справа № 333/1044/21
Провадження № 2/333/1761/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Кари Н.А.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2019 року на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1 626 грн. на 4 000 грн. щомісячно. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з неврологічним захворюванням дитина перебуває на обліку, має інвалідність, потребує постійного догляду, в зв`язку з чим витрати на утримання дитини значно збільшились. З наведених підстав позивач просить суд позов задовольнити та змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання сина.

26.02.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

27.04.2021 року до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача вказав, що позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що її майновий стан погіршився порівняно зі станом, який був на момент постановлення попереднього рішення суду про зміну розміру аліментів. Також, позивачем не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 4 000 грн. щомісячно. Разом з тим, ОСОБА_2 на даний час не працює, доходів не має, рухомого або нерухомого майна у власності також не має. Збільшення розміру аліментів до 4 000 грн. призведе до виникнення у відповідача заборгованості, так як сплачувати аліменти в більшому розмірі, як просить позивач, він не має можливості. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Суду пояснила, що кожного місяця на утримання дитини вона витрачає грошові кошти в сумі 5 000 7 000 грн. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 4 000 грн., оскільки він є здоровою, працездатною особою. Наразі сама позивач не працює, оскільки дитина потребує постійного догляду. В утриманні дитини їй допомагають її батьки дідусь та бабуся ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 та його представник заперечували проти задоволення позову в повному обсязі, оскільки у відповідача не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, так як він не працює, не має постійного доходу та теперішній час перебуває у складному матеріальному становищі. На цей час відповідач проживає у будинку батьків з жінкою, з якою перебуває у цивільному шлюбі. Допомагає батькам по господарству, тому фактично останні його утримують. Заборгованості по аліментах ОСОБА_5 не має. Гроші на аліменти надають батьки. Інших осіб на утриманні не має, медичні застереження щодо праці, у зв`язку зі станом його здоров`я, відсутні. Жодного нерухомого та рухомого майна (у т.ч. транспортних засобів) він у власності не має.

Також, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 у судовому засіданні не довела, що на цей час існують обставини, передбачені ст. 192 СК України, які б стали підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів.ё

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

17.10.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.

Копією свідоцтва про народження, виданого 04.03.2016 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4 .

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мешкають в АДРЕСА_1 .

Копією посвідчення, виданого 12.06.2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради встановлено, що ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом. Зі слів ОСОБА_1 встановлено, що дитині призначена соціальна допомога у розмірі 2138 грн. щомісячно.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , в розмірі 1 000 грн. щомісячно.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2019 року розмір аліментів, стягнутих рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , змінено з 1000 грн. на 1626 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 31.07.2019 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2019 року залишено без змін.

Позивач посилається на те, що сума аліментів в твердій грошовій сумі, які за рішенням суду стягуються з відповідача є недостатньою для повноцінного утримання дитини, а тому просить збільшити розмір вказаних аліментів.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду копії медичних документів, згідно яким неповнолітній ОСОБА_4 страждає на неврологічне захворювання, перебуває на обліку в медичному закладі, а також копії платіжних документів, що підтверджують витрати позивача на придбання для дитини ліків та медикаментів, а також на проходження численних обстежень у медичних закладах.

З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2021 році, швидкими темпами зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дітей, суд дійшов до висновку, що попередньо визначений розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню.

Вважаю, що зростання витрат позивача на лікування та оздоровлення дитини, тобто на фактичне утримання ОСОБА_4 , за відсутності доходів в ОСОБА_1 , у останньої погіршився матеріальний стан, що дає підстави для часткового задоволення позову.

При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд приймає до уваги, що розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років з 1 липня 2021 року в Україні складає 2 013 грн., позивач отримує на дитину соціальну допомогу в розмірі 2 138 грн., в зв`язку із тяжким захворюванням дитини позивач не має можливості працювати, оскільки дитина потребує постійного догляду, іншого доходу, крім соціальної допомоги та аліментів, не має.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини підлягає саме прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, що складає 2 013 грн., тому позов підлягає частковому задоволенню.

Задовольнити в повному обсязі позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 4 000 грн. суд не находить підстав, оскільки щомісячні витрати позивача на утримання дитини в розмірі 5 000 7 000 грн. фактично нею не доведені.

На виконання ухвали суду про витребування інформації, ГУ ДПС у Запорізькій області надало відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, з яких вбачається, що у відповідача ОСОБА_4 відсутні відомості про доходи за 2020 рік І квартал 2021 року.

Таким чином, суд критично розцінює твердження позивача про платоспроможність відповідача сплачувати аліментів у сумі 4 000 грн. щомісячно, оскільки позивачем не надано жодного доказу який би підтверджував, що за своїм матеріальним станом відповідач здатний сплачувати аліменти у даному розмірі.

В порядку п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 10, 84, 180-185, 192 СК України, ст. ст. 5, 81, 141, 263-265, 353 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , мешкає за адресою: мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у виді твердої грошової суми на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2019 року на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1 626 (одна тисяча шістсот двадцять шість) гривень, щомісячно, на 2 013 (дві тисячі тринадцять) гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , мешкає за адресою: мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,судовий збір в розмірі 908,00 грн. в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.07.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод