Провадження номер № 2/0186/229/21
Справа № 186/418/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м.Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області - Янжула С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін - в письмовому провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прості займи", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" про визнання кредитних договорів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

24 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача - ТОВ "Українське бюро кредитних історій", третя особа - ТОВ "Прості займи", про зобов`язання вчинити певні дії.

І. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування позову зазначив, що 20 червня 2018 року звернувся до Державного ощадного банку з метою отримання кредиту на придбання нерухомості, вважав, що інших кредитів в нього не має. Під час перевірки інформації по ТОВ "УБКІ" дізнався, що за їх даними, він, нібито 24 червня 2018 року отримав кредит в ТОВ "Прості займи" на суму 2 000 гривень, заборгованість по якому, станом на 28 вересня 2018 року, становила 11 257,87 гривень. Був шокований, цей кредит він не отримував, тому звернувся до поліції із заявою про вчинення відносно нього злочину по ч.1 ст.190 КК України, триває досудове розслідування. На його запит ТОВ "Прості займи" надіслало дані договору: №10 від 24 червня 2018 року, який він нібито уклав в електронному вигляді. В ньому ще зазначений поручитель - ОСОБА_2 , про якого він взагалі нічого ніколи не чув. Він звертався до суду з позовом про визнання вказаного договору недійсним та зобов`язання ТОВ "УБКІ" виключити про нього інформацію за вказаним кредитом з його кредитної історії. Рішенням Першотравенського міського суду №186/1518/18 від 21 листопада 2019 року в задоволенні його вимог було відмовлено, оскільки на запит суду, ТОВ "Прості займи" надало відповідь, що ТОВ "УБКІ" внесло інформацію про наявність укладеного між ним та ТОВ "Прості займи" договору №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року, а він просив визнати недійсним договір №10 від 24 червня 2018 року, про який вони не вносили інформацію в кредитну історію. При цьому, матеріали справи містять копію кредитної історії на його ім`я, в якій міститься інформація про укладення ним з ТОВ "Прості займи" договору №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року на суму 2 000 гривень, поточна заборгованість 11 257,87 гривень, але за інформацією ТОВ "Прості займи", що міститься в матеріалах цивільної справи, вони не укладали з ним ні кредитного договору №10 від 24 червня 2018 року, ні №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року, тому не надали суду їх копії. На сьогоднішній день його заборгованість за договором, якого він не укладав, становить 120 783,07 гривень.

Просить суд зобов`язати ТОВ "УБКІ" виключити про нього інформацію за кредитом №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року, укладеним начебто ним з ТОВ "Прості займи" з кредитної історії на його ім`я в базі ТОВ "УБКІ".

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

13 квітня 2021 року представник ТОВ "Прості займи" надав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що відповідно до відомостей, які містяться в ТОВ "Прості займи", між позивачем та ними укладено кредитний договір №10 від 24 червня 2018 року на суму 2 000 гривень. Відповідно до анкети-заяви №10 від 24 червня 2018 року позивач надав згоду на використання своїх персональних даних, у зв`язку з даною згодою, ТОВ "Прості займи" надало ТОВ "УБКІ" інформацію по кредитному договору №10 від 24 червня 2018 року для формування кредитної історії. Станом на 06 квітня 2021 року кредитний договір №10 від 24 червня 2018 року є чинним (правомірним). Заборгованість по даному договору становить 43 719 гривень. Просить в задоволенні позову відмовити.

13 квітня 2021 року позивачем подано суду заяву про залучення до справи співвідповідача та зміну позовних вимог.

В обґрунтування заяви посилається на те, що на його запит ТОВ "Прості займи" надіслало йому дані договору: №10 від 24 червня 2018 року, який він нібито уклав в електронній формі. У зв`язку з цим, він звертався до суду з позовом, в якому просив визнати цей договір недійсним та виключити про нього інформацію за вказаним кредитом з кредитної історії на його ім`я в ТОВ "УБКІ". Рішенням суду йому було відмовлено, оскільки на запит суду ТОВ "Прості займи" повідомило, що ТОВ "УБКІ" внесло інформацію про наявність кредитного договору між позивачем та ТОВ "Прості займи" №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року, а він просив визнати недійсним договір №10 від 24 червня 2018 року, про який вони не вносили інформацію в його кредитну історію. При цьому, матеріали справи містять копію кредитної історії на його ім`я від 28 вересня 2018 року, в якій міститься інформація про укладення начебто ним з ТОВ "Прості займи" договору №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року на суму 2 000 гривень, поточна заборгованість 11 257,87 гривень. Але за інформацією ТОВ "Прості займи", яка міститься в матеріалах справи №186/1518/18, вони не укладали з ним ні кредитного договору №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6, ні №10 від 24 червня 2018 року і тому не надали суду їх копії. Наразі, ТОВ "Прості займи" надає діаметрально протилежну інформацію щодо укладеного договору, вказуючи, що між ними укладено договір №10 від 24 червня 2018 року, який є чинним, однак, під час розгляду справи №186/1518/18, вони надавали інформацію, що такий договір не укладався, а на сьогодні вказують, що такий договір існує. Позивач стверджує, що жодних кредитних договорів з ТОВ "Прості займи" не укладав, жодного доказу укладення договорів не існує. Якщо кредитний договір і укладався від його імені, то це відбувалося поза його волею, він про це нічого не знав, кредитні кошти не отримував. У зв`язку з цим незаконним правочином для нього настали негативні наслідки у вигляді наявності щодо нього інформації як про боржника в кредитній історії. Діями ТОВ "Прості займи" йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 гривень.

Просить суд залучити до участі в справі в якості співвідповідача ТОВ "Прості займи", визнати договори №10 та №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року, укладені за нього невідомою особою з ТОВ "Прості займи" недійсними, зобов`язати ТОВ "УБКІ" виключити про нього інформацію за кредитними договорами №10 та №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року, укладеними начебто ним з ТОВ "Прості займи" з кредитної історії на його ім`я в базі ТОВ "УБКІ", стягнути з ТОВ "Прості займи" на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, винести окрему ухвалу та направити її до органу досудового розслідування за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України ТОВ "Прості займи".

22 квітня 2021 року відповідачем по справі ТОВ "Прості займи" подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач вже звертався до тих самих відповідачів з тим самим предметом спору, просив визнати недійсним кредитний договір №10 від 24 червня 2018 року та зобов`язати ТОВ "УБКІ" виключити про нього інформацію за даним договором з його кредитної історії. Рішенням суду №186/1518/18 в задоволенні його позовних вимог було відмовлено. В позовній заяві в справі №186/418/21 позивач також просить визнати кредитний договір №10 від 24 червня 2018 року недійсним та зобов`язати виключити про нього інформацію за договором №10 від 24 червня 2018 року з його кредитної історії. Провадження по справі повинно бути закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Зазначили, що кредитний договір №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 між ТОВ "Прості займи" та ОСОБА_1 не укладався. Позивач не обґрунтував та не надав доказів спричинення йому моральної шкоди.

Просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити та закрити провадження по справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

25 травня 2021 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначено, що після залучення до справи в якості відповідача ТОВ "Прості займи", останні, в своєму відзиві на позовну заяву, надали інформацію про те, що між ними начебто укладено кредитний договір №10 від 24 червня 2018 року, а не №10, як він зазначив у своєму позові, а в базі ТОВ "УБКІ" цей кредитний договір зазначено, як №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року.

Просить суд визнати договори №10 та №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року, укладені за нього невідомою особою з ТОВ "Прості займи" недійсними, зобов`язати ТОВ "УБКІ" виключити про нього інформацію за кредитними договорами №10 та №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року, укладеними начебто з ним та ТОВ "Прості займи" з кредитної історії на його ім`я в базі ТОВ "УБКІ", стягнути з ТОВ "Прості займи" на його користь у відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень, винести окрему ухвалу та направити її органу досудового розслідування, оскільки з боку представників ТОВ "Прості займи" маються ознаки вчинення злочинів по ч.2 та ч.4 ст.358 КК України.

26 травня 2021 року відповідач ТОВ "УБКІ" надало відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що при розгляді цивільної справи №186/1518/18 позивач був обізнаний про наявність в нього заборгованості за спірним договором. Номер договору, який зазначено в кредитній історії клієнта є закодованим шрифтом договору, це робиться з метою запобігання розголошення конфіденційної інформації. Позивачем не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості. Таким чином. інформація, що міститься на офіційному сайті ТОВ "УБКІ" є такою, що відповідає дійсності. Оскільки не було встановлено та визнано факту відсутності кредитного договору, договір не було визнано недійсним у судовому порядку, не був встановлений факт відсутності письмової згоди позивача на використання та розповсюдження інформації щодо нього, у них не має правових підстав для спростування та вилучення такої інформації.

Просить відмовити в задоволенні позову.

Інших клопотань, в порядку ст.222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

Відповідно до ст.274 ЦПК України справу розглянуто у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, вважаю за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

31 березня 2021 ухвалою суду відкрите спрощене позовне провадження у даній справі без виклику сторін - письмове провадження.

14 квітня 2021 року ухвалою суду задоволено заяву позивача про залучення співвідповідача по справі, залучено в якості співвідповідача по справі - ТОВ "Прості займи".

14 червня 2021 року постановлено ухвалу про витребування доказів по справі.

Крім того, 30 серпня 2021 року ухвалою суду було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів;витребувано для огляду в судовому засіданні у Товариства з обмеженою відповідальністю ФК "Вей Фор Пей" (ЄДРПОУ 3962179, юридична адреса: вул.Незалежної України, буд.39-а, оф.27, м.Запоріжжя, 69037), інформацію стосовно того, на чиє ім`я була здійснена транзакція (переказ грошових коштів):Деталі транзакції: Номер карти 43****5874 Власник карти (емітент) банк Україна Категорія карти Visa Час запиту 24.06.2018 21:45:13 Сума 2000 Валюта UAN, а саме: про повний номер та держателя вищевказаної банківської карти та про те, який саме банк є емітентом цієї карти.

24 вересня 2021 року ухвалою суду задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів, витребувано для огляду в судовому засіданні у Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (, юридична адреса: вул.Госпітальна, буд.12-г, м.Київ, 01001) інформацію про те, хто є держателем банківської карти № НОМЕР_1 , банком-емітентом якої є АТ "Державний ощадний банк України", та чи дійсно на неї були перераховані кошти 24 червня 2018 року з рахунку ТОВ ФК "Вей фор пей" у сумі 2 000 гривень.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що за інформацією ТОВ "Українське бюро кредитних історій" в кредитній історії на ім`я ОСОБА_1 міститься інформація про заборгованість останнього по договору займу (ідентифікатор - a379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6) від 24 червня 2018 року, сума кредиту 2 000 гривень, поточна заборгованість 136 009,12 гривень станом на 01 червня 2021 року, сума кредиту до 09 липня 2018 року, кредит відкритий, донор інформації - ТОВ "Прості займи".

З копії додатку №1 до кредитного договору - Заяви-анкети для отримання кредиту вбачається, що інтернет-кредитний договір в електронній формі №110 укладено 24 червня 2018 року між ТОВ "Прості займи" та ОСОБА_1 . В даній заяві останній просить надати йому кредит на особисті потреби в розмірі 2 000 гривень, перерахувавши його на вказані ним реквізити, строком на 16 днів до 09 липня 2018 року та зобов`язався повернути кредит у розмірі 2 000 гривень та оплатити проценти в розмірі 640 гривень, зобов`язався при простроченні оплати за кредитом та процентами, сплатити процент за користування кредитом з розрахунку 2% за кожен день користування кредитом (730% річних), неустойку. В заяві-анкеті зазначена інформація, яка збігається з особистими даними позивача ОСОБА_1 , а саме: вірно зазначена серія, номер та дата видачі паспорта громадянина України, ІПН, адреса проживання. В той же час, невірно вказаний номер мобільного телефону НОМЕР_2 , місце роботи - Торговий комплекс "Хата", відомості про родину, вказані контактні особи, нібито, колеги. Крім того, вказано номер карткового рахунку для перерахування кредитних коштів: НОМЕР_3 . Анкета передбачає підпис ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором №10 від 24 червня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за період з 24 червня 2018 року по 06 квітня 2021 року становить 43 719 гривень.

Відповідачем ТОВ "Прості займи" надано роздруківку інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ІТС (Log file). Зазначено, що кошти за кредитним договором перераховані платіжною системою "Вей Фор Пей", яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи "Flashpay". Верифікація і додавання карти клієнтом при оформленні договору займу здійснюється за допомогою сторонньої платіжної системи WayForPay, на сторінці якої клієнт самостійно вносить номер карти, CVV, термін дії, телефон, е-мейл. Ця інформація по карті зберігається і обробляється виключно на стороні платіжної системи"Вей Фор Пей".

Довідкою щодо підтвердження переказу грошових коштів за вих. від 23 червня 2021 року, виданою ТОВ "ФК "Вей Фор Пей" підтверджується, що на підставі укладеного між ним та ТОВ "Прості займи" договору про організацію переказів грошових коштів, ТОВ "ФК "Вей Фор Пей" було здійснено наступний переказ грошових коштів: Деталі транзакції:

Номер карти НОМЕР_3

Власник карти (емітент) банк Україна

Категорія карти Visa

Час запиту 24.06.2018 21:45:13

Сума 2000

Валюта UAN.

Інформацією про держателя вищевказаної банківської картки та про рух коштів по ній в повній мірі володіє банк-емітент цієї картки.

Інформацією щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладання електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій підтверджується заповнення на ім`я ОСОБА_1 за допомогою інтернет ресурсу, анкети-заяви в електронній формі на отримання кредиту 24 червня 2018 року о 21:45:18. Оферту прийнято (смс з кодом) шляхом відправки смс з кодом, підтвердження заяки шляхом введення на сайті отриманого коду 9643 за номером телефону НОМЕР_2 .

Інформацією ТОВ "ФК "Вей Фор Пей" від 08 вересня 2021 року підтверджується, що на підставі договору про організацію переказів грошових коштів №ВП-01028-6 від 01 лютого 2018 року, укладеного з ТОВ "Прості займи" та за дорученням останнього, 24 червня 2018 року з рахунку ТОВ "ФК "Вей Фор Пей" було перераховано 2 000 гривень на банківську карту № НОМЕР_1 . Інформацією про держателя вищевказаної банківської картки рівно як і про рух коштів по ній, в повній мірі володіє банк-емітент цієї картки - АТ "Державний ощадний банк України".

Інформацією АТ "Державний ощадний банк України" від 06 жовтня 2021 року підтверджується, що банківська платіжна картка № НОМЕР_1 - Prepaid - картка - це миттєва картка для розрахунків, для використання якої не потрібно відкривати рахунки та надавати документи, цією карткою можна користуватися одразу після її активації. Для її активації потрібен лише номер мобільного телефону українського оператора зв`язку, тому у АТ "Ощадбанк" відсутня можливість надати інформацію щодо ПІБ держателя картки. Додатково зазначили, що картка № НОМЕР_1 активована за допомогою номера мобільного телефону НОМЕР_2 . Крім того, 24 червня 2018 року не було зарахування грошових коштів на карту № НОМЕР_1 .

V. Оцінка суду.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Це одна з вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Згідно ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року в справі № 524/5556/19.

Що стосується уточнених позовних в частині визнання договорів №10 та №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року, укладених за нього (невідомою особою) з ТОВ "Прості займи" недійсними, суд вважає вони підлягають частковому задоволенню, оскільки судом встановлено, що між ТОВ "Прості займи" та нібито ОСОБА_1 24 червня 2018 року було укладено електронний кредитний договір №10. Дані про цей кредитний договір були передані ТОВ "Прості займи", на підставі договору, ТОВ "УБКІ", останні внесли дані про цей кредитний договір до кредитної історії ОСОБА_1 під №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6, тобто вимоги про визнання недійсним договору №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6, не підлягають задоволенню, оскільки номер договору, який було укладено 24 червня 2018 року - №10. В той же час, суду не надано належним та допустимих доказів того, що 24 червня 2018 року ТОВ "Прості займи" уклало кредитний договір саме з ОСОБА_1 та саме останньому перерахувало на картковий рахунок кредитні кошти в розмірі 2 000 гривень, даних про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, або особу позивача ідентифіковано іншим, передбаченим законом способом, матеріали справи не містять, тобто належними та допустимими доказами не підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.

Крім того, картка № НОМЕР_1 , на яку, за твердженнями відповідача, перераховані кредитні кошти, активована за допомогою номера мобільного телефону НОМЕР_2 , який вказаний в заяві-анкеті на отримання кредиту.

Судом встановлено, що 24 червня 2018 року не було зарахування грошових коштів на вказану карту № НОМЕР_1 .

Посилання відповідача - ТОВ "Прості займи" на те, що аналогічні позовні вимоги вже були предметом розгляду судом та позивачу було в них відмовлено, є безпідставними, оскільки матеріалами цивільної справи №186/1518/18 (провадження №2/0186/20/19), оглянутими в судовому засіданні, підтверджується, що предметом розгляду вказаної цивільної справи були позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прості займи", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" про визнання кредитного договору №10 від 24 червня 2018 року недійсним, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" виключити про нього інформацію за договором №10 від 24 червня 2018 року з кредитної історії на його ім`я в базі ТОВ "УБКІ", стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прості займи" моральної шкоди. Наразі ж позивачем оспорюється кредитний договір №10 від 24 червня 2018 року.

Таким чином, позовні вимоги про визнання договору №10 (ідентифікованого в ТОВ "УБКІ" під №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6) від 24 червня 2018 року недійсним, є такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання ТОВ "УБКІ" виключити інформацію про позивача з його кредитної історії за договором №10 (ідентифікованого в ТОВ "УБКІ" під №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6) від 24 червня 2018 року, укладеним з ТОВ "Прості займи", суд вважає, що вони підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Дійсно, в кредитній історії ОСОБА_1 відповідачем - ТОВ "УБКІ", на підставі інформації, наданої відповідачем - ТОВ "Прості займи", внесено відомості про наявність укладеного між позивачем та ТОВ "Прості займи" договору позики від 24 червня 2018 року. Інформація по договору № а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6, сума кредиту 2 000 гривень.

Відповідно до ст.4 ЗУ "Про організацію формування та обігу кредитних історій" формування та доступ до інформації, яка складає кредитну історію, повинно здійснюватися із забезпеченням конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій, достовірності такої інформації, а також обов`язкової наявності згоди суб`єкта кредитної історії на бір і надання інформації, що складає кредитну історію.

Відповідно до ст.10 вказаного Закону бюро вилучає з кредитної історії:

1) інформацію, що передбачена п.2 ч.1 ст.7 у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними;

2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього;

3) інформацію, яка передбачена п.2-4 ч.1 ст.7 у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору №10 (№а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6) від 24 червня 2018 року, укладеного між, нібито, ним та ТОВ "Прості займи" задоволені, то на підставі ст.10 ЗУ "Про організацію формування та обігу кредитних історій", підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача - ТОВ "УБКІ" вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 інформацію про договору позики від 24 червня 2018 року, укладеного між, нібито, ОСОБА_1 та ТОВ "Прості займи" №10, який ідентифікований в кредитній історії під №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ТОВ "Прості займи" на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, суд приходить до наступного.

Згідно ст.8 Закону України "Про електронну комерцію" права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів". Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Так, за загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону про захист прав споживачів).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Тобто, статті 4 та 22 "Закону про захист прав споживачів" у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи № 216/3521/16-ц.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки жодних належних та допустимих доказів спричинення відповідачем позивачу моральних страждань, настання негативних наслідків, обґрунтування саме такого розміру моральної шкоди, суду не надано.

Вимоги позивача про постановлення окремої ухвали суду, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вказані вимоги не є позовними вимогами, кримінального правопорушення під час розгляду даної справи не виявлено, а у разі дійсної наявності його ознак, особа має звернутись до органів поліції у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 ЗУ "Про захист прав споживачів", його позовні вимоги в частині визнання договору позику недійсним та зобов`язання виключити інформацію про оспорюваний договір позики з кредитної історії на його ім`я задоволені, а в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено, крім того, судом були задоволені дві заяви позивача про забезпечення доказів по справі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ "Прості займи" судовий збір на користь держави в розмірі 1 816,00 гривень (908+454+454), з відповідача ТОВ "УБКІ" судовий збір на користь держави в розмірі 908 гривень, а судовий збір в розмірі 908 гривень за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, в задоволенні якої відмовлено, покласти за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.8,11,12 ЗУ "Про електронну комерцію", ст.ст.16,22,23,202-205,207,215,1167 ЦК України, ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264,280-283 ЦПК України, -суддя

УХВАЛИЛА:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прості займи", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" про визнання договорів №10 та №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року недійсними, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" виключити про нього інформацію за кредитними договорами №10 та №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6 від 24 червня 2018 року з кредитної історії на його ім`я в базі ТОВ "УБКІ", стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прості займи" моральної шкоди - задовільнити частково.

Визнати договір займу №10 (зазначений в кредитній історії на ім`я ОСОБА_1 під №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6) від 24 червня 2018 року, укладений між, нібито, ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прості займи" - недійсним.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" виключити інформацію про ОСОБА_1 за договором позики №10 (зазначений в кредитній історії на ім`я ОСОБА_1 під №а379d2a5-3814-4974-ae2a-7868970c97f6) від 24 червня 2018 року з кредитної історії на його ім`я в базі Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прості займи" судовий збір на користь держави в розмірі 1 816 (однієї тисячі восьмиста шістнадцяти) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" судовий збір на користь держави в розмірі 908 (дев`ятиста восьми) гривень.

Решту судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула