Провадження № 22-ц/802/1380/21 Категорія: 84 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

вивчивши апеляційну скаргу, подану ОСОБА_1 від свого імені та імені інших осіб на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства закордонних справ України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про оскарження нотаріальної дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2018 року відмовлено у позові ОСОБА_2 до Міністерства закордонних справ України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про оскарження нотаріальної дії.

ОСОБА_1 від свого імені та імені інших осіб, підписи яких відсутні, подав 29.09.2021 апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

Подана апеляційна скарга є стилістично не зрозумілою, містить у собі лише певні фрази, вислови, які не несуть жодного змістовного навантаження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 від свого імені та імені інших осіб уже неодноразово оскаржував в апеляційному порядку ухвалене Луцьким міськрайонним судом Волинської області у цій справі рішення суду від 16 січня 2018 року і у відкритті апеляційних проваджень за цими скаргами судом апеляційної інстанції було відмовлено відповідними ухвалами від 23.08.2018 (т.1 а.с.137); 08.04.2020 (т.1 а.с.244); 15.09.2020 (т.2 а.с.10); 29.09.2020 (т.2 а.с.19).

За таких обставин відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Крім того, зазначені ОСОБА_1 апелянтами інші особи будь-якого відношення до зазначеної справи не мають, оскільки не являються ні учасниками справи, ні представниками будь-кого з учасників справи.

З урахуванням обставин, що склалися, апеляційний суд розцінює подану ОСОБА_1 чергову апеляційну скаргу, як вияв очевидного зловживання процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства, а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст.2 ЦПК України).

При цьому, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009р.), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі. Стримування зловживання правом це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі «Філіс проти Греції» (рішення від 17.10.1996р.) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

Таким чином, ОСОБА_1 уже неодноразово звертався з апеляційними скаргами на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2018 року і у відкритті апеляційних проваджень було відмовлено, а тому чергове подання апеляційної скарги є зловживанням особою процесуальними правами.

Ураховуючи наведене, керуючись ст.ст. 44, 260, 261, 358 ч.1 п.3, ст. 381 ч.2 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою ОСОБА_1 від свого імені та імені інших осіб на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства закордонних справ України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про оскарження нотаріальної дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя

Судді