Справа № 643/7765/18
Провадження № 2-др/643/32/21
22.09.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.,
за участю секретаря судового засідання - Хотян К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином,
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.02.2021року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок злочину у розмірі - 23 949грн.00коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок злочину у розмірі - 270 000грн.00коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на користь держави судовий збір у розмірі - 2939грн.49коп. в рівних частках по 979грн.83коп. з кожного.

09.02.2021 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати на оплату правової допомоги у розмірі 10 000, 00 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.02.2021року, у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів понесених судових витрат - відмовлено. Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06.09.2021року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року в оскаржуваній частині змінено, скасовано його в частині стягнення матеріальної шкоди та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином відмовлено. Розмір стягнутої солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої внаслідок злочину зменшено з 270000,00 грн до 30000,00 грн. Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в дохід держави судового збору у розмірі 2939,49 грн. в рівних частках по 979,83 грн з кожного скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн, по 234,93 грн з кожного. В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06.09.2021року, ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2021 року скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

17.09.2021року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву про ухвалення додаткового рішення передано на розгляд судді Довготько Т.М.

Частинами 3,4 ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати .

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного Закону).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19).

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову-на відповідача; уразі відмови в позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У позовній заяві ОСОБА_6 зазначає попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він понесе і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, та вказав, що сума судових витрат, які він поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 10 000, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи інтереси ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції представляв адвокат Бабич С.С. на підставі довіреності від 30.10.2018року, договору про надання професійної правничої допомоги від 05.09.2018 року, відповідно до п.2.3. якого вбачається, що валютою розрахунку є гривня. Оплата клієнтом погодженої суми здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування погодженої суми на поточний рахунок АО «Адвокатська компанія «Мельник і Квашин». Ця оплата являє собою гонорар у розмірі 10 000, 00 грн.

На підтвердження сплати гонорару представником позивача подано копію квитанції від 09.02.2021року про сплату гонорару у розмірі 10000, 00 грн.

Крім того, визначаючи конкретний розмір витрат на правничу допомогу, суд враховує також передбачений п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України принцип пропорційності розподілу судових витрат в залежності від розміру задоволених позовних вимог.

Проаналізувавши зазначені обставини у справі в їх сукупності, а також те, що питання щодо розподілу витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги не вирішено, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення, якою заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Так, оскільки вимоги позивача задоволено частково, на суму 30000,00 грн., що складає 0,03% від заявлених вимог, то пропорційно до розміру задоволених вимог підлягають відшкодуванню і витрати на правничу допомогу в розмірі 300,00 грн. (10 000 грн*0,03%).

Таким чином, з відповідачів на користь позивача підтягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 300,00 грн. по 100 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу правову допомогу в розмірі 300,00 грн. в рівних частках по 100 грн. з кожного.

В іншій частині відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 22.09.2021року.

Суддя Т.М. Довготько