Справа № 585/2090/21
Номер провадження 2/585/852/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Петренко Л.П.,

Справа № 585/2090/21, провадження № 2/585/852/21

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: АТ «Страхова група «ТАС» (приватне), ОСОБА_2

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Представник відповідача АТ «Страхова компанія «ТАС» (приватне) Ніколаєв Вадим Володимирович, який діє на підставі довіреності №ГО-20/207 від 28.12.2020,

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Маляр Микола Васильович, який діє на підставі договору про надання правових послуг від 01.09.2021 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №252.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до АТ «Страхова група «ТАС» (приватне), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП.

Свій позов мотивує тим, що 28 грудня 2020 року на автодорозі Київ-Суми-Юнаківка сталася дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 11093» при виконанні обгону не впевнився у відсутності транспортних засобів на смузі зустрічного руху, переткнув суцільну лінію дорожньої розмітки, та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Sonata» номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала вона. Внаслідок цього її транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Матеріали із зафіксованими пошкодженнями знаходяться у Лебединському ВП та страховій компанії «ТАСС». Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 12 лютого 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні указаної дорожньо - транспортної пригоди. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу заподіювача шкоди, застрахована у відповідача 1 - AT «СГ «ТАС» (приватне), згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 8493420 від 08.08.2020. Відповідно до вказаного полісу франшиза становить 2500 грн. На підставі її заяви AT «СГ «ТАС» (приватне) їй виплачено страхове відшкодування в розмірі 9165 грн. 00 коп. На даний час автомобіль відремонтований і загальна сума витрат на понесений ремонт склала 25746 грн.00 коп. Таким чином, загальна сума завданої їй матеріальної шкоди складає 25746 грн.( коп., з яких фактично відшкодовано їй відповідачем 1 - AT «СГ «ТАС» (приватне) лише 9165 грн. 00 коп. Посилаючись на норми ст. 3, 6, п. 22.1 ст. 22, 28 , 36.2 , ч.1-3 ст. 1166, ч.1 ст. 1187, ч.1 ст. 999, 1194 ЦК України, Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , а також на норми ч.1 ст. 5 та ст. 1 Закону України «Про страхування» вважає, що з відповідача 2 підлягає стягненню сума завданої майнової шкоди, що дорівнює франшизі в розмірі 2500 грн. та моральна шкода, розмір якою вона оцінила у 25000 грн., а з відповідача 1 просить стягнути розмір матеріальної шкоди у розмірі 14081 грн. (різницю, що залишилась). Також просить стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати.

17 серпня 2021 року від відповідача АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) надійшов відзив на позов,в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Свою позицію мотивує тим, що франшиза, згідно Поліса, становить 2500 грн. Відповідно до п.2.1, ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Посилаючись на норми п.22.1 ст. 22, ст. 29 та абз.2 п.36.2 ст. 36 цього Закону вказує про те, що 30.12.2020 ОСОБА_1 подала до АТ «СГ «ТАС» заяву про виплату страхового відшкодування та погодилась з розміром шкоди 9165 грн. на підставі чого товариство здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у повному обсязі згідно поданої заяви у вказаній сумі. АТ діяло виключно у межах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме відповідно до абз. 2 п.36.2 ст. 36, згідно якої ОСОБА_1 було подано до АТ «СГ «ТАС» (приватне) заяву на виплату страхового відшкодування, в якій погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 9165 грн. Вимоги позивача щодо стягнення з товариства 14081 грн. страхового відшкодування є безпідставною та необґрунтованою, яка грубо порушує норми матеріального та процесуального права та указаного спеціального Закону.

01 вересня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , в якому позовні вимоги він визнає частково. Вважає вимоги позивачки щодо виплати їй додаткової грошової компенсації у розмірі 14081 грн. безпідставними, оскільки матеріальна шкода, завдана їй внаслідок ДТП виплачена, згідно калькуляції вартість ремонту її автомобіля складала 9165 грн. і вона погоджувалась з указаним розміром відшкодування. Щодо стягнення з нього 2500 грн., що дорівнює сумі франшиза, він не заперечує. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то зазначаючи її розмір в сумі 25000 грн. остання не зазначає, яким чином її визначила. Обов`язок по сплаті моральної шкоди є також і у АТ «Страхова компанія «ТАС» (приватне). Позивач вказує, що стан її здоров`я після ДТП погіршився, вона втратила душевний спокій, з`явились страшні сновидіння, знаходження на дорозі викликає страх, при цьому доказів на підтвердження зазначених нею обставин не надає, як не надає і доказів, що вона лікувалась, не надає доказів, що нею виконувались рекомендації лікарів. Обґрунтовуючи моральну шкоду позивач суперечить сама собі, зазначаючи, що поїздки у транспорті та знаходження на дорозі викликають у неї страх, в той час же час, вказує, що їй необхідний автомобіль, оскільки за родом діяльності вона багато переміщується.

13 вересня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив АТ «СГ «ТАС» (приватне). З позицією відповідача 1 вона не погоджується, вважає, що доводи, викладені у відзиві, надумані, нічим не підтверджені та такі, що суперечать нормам матеріального права та не відповідають фактичним обставинам справи. Щодо посилання відповідача на згоду про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, то вона дійсно подала відповідачу заяву про здійснення їй страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, як того вимагає чинне законодавство. При цьому в заяві вона не зазначала розміру відшкодування, оскільки страховик повинен провести відповідну оцінку пошкодженого майна та визначити такий розмір. Відповідач жодним чином не інформував її про розмір страхового відшкодування, ні письмово, ні усно. Про розмір відшкодування вона дізналась лише отримавши 9165 грн., після чого звернулась до відповідача 1 з листом, в якому повідомила про те, що фактично понесені нею витрати значно вищі. Вказана різниця склала 16581 грн, а за вирахуванням франшизи 14081 грн. Листом від 30.04.2021 відповідач відмовив їй у виплаті указаної різниці. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, право вибору особи боржника, який повинен відшкодувати їй завдану та не відшкодовану шкоду в результаті ДТП належить кредитору. Вважає свої вимоги обґрунтованими.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

27 липня 2021 року справу прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.24).

03 вересня 2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.61).

Сторони до суду не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 75, 76, 77).

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти стягнення з нього розміру франшизи в сумі 2500 грн. та моральної шкоди в сумі 3000 грн. Просив стягнути з позивача на його користь 5000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу (а.с.78).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області у справі № 950/22/21, номер провадження 3/950/52/21 визнано винуватим ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 20 неоподаткованих доходів громадян. При розгляді матеріалу було встановлено, що ОСОБА_2 28 грудня 2020 року о 16 год. 20 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі Київ-Суми-Юнаківка, при виконанні обгону не впевнився у відсутності транспортних засобів на смузі зустрічного руху, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено», продовжуючи обгін, допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Sonata» номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.7-8).

Транспортний засіб «Hyundai Sonata» номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_1 (а.с.9).

Факт понесення позивачем витрат по ремонту автомобіля ОСОБА_1 підтверджує актом здачі-приймання робіт-надання послуг від 01.03.2021 на загальну суму 10600 грн. (а.с.10), товарним чеком №КДВ0001088 від 01.03.2021 на суму 2450 грн (а.с.11), товарним чеком №512 від 01.03.2021 на суму 2596 грн. (а.с.12) , товарним чеком виданим ФОП ОСОБА_3 на суму 100 грн (а.с.13), товарним чеком №37 від 26.01.2021 на суму 2500 грн. (а.с.14) та товарним чеком №28 від 06.01.2021 на суму 7500 (а.с.15).

Згідно висновку торакального хірурга КНП СОР «СОКЛ» від 28.12.2020 у ОСОБА_1 діагностовано « Забій грудної клітини та ЗТГП» (а.с.16).

У висновку нейрохірургічного відділення Сумської обласної лікарні від 28.12.2020 у ОСОБА_1 даних за гостру ЧМТ не виявлено. Забій м`яких тканин скроневої ділянки ліворуч ..від КТ головного мозку відмовилась (а.с.17).

30.12.2020 ОСОБА_1 написала заяву на Голову правління АТ «СГ «ТАС»(приватне) про страхове відшкодування від ДТП, що відбулася 28.12.2020, виклавши в заяві обставини події, вказаної вище. Погодилась з тим, що розмір страхового відшкодування складає 9165 грн., не наполягала на проведенні оцінки, експертизи пошкодження майна (а.с.35-36).

Згідно Полісу №АР/8493420 обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортних засобів ОСОБА_2 застрахована в АТ «СГ «ТАС», строк дії Полісу з 09.08.2020 по 08.08.2021., страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю 260000 грн., за шкоду заподіяну майну 130000, розмір франшиза 2500 грн. Забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21093, номерний знак НОМЕР_2 (а.с.37).

Страховий акт №01170/27/921 за результатами ДТП складений 14.01.2021. На підставі наявних документів спеціалістом відділу виплат Регіонального Управління врегулювання страхових випадків прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 9165 грн. (а.с.38).

До Страхового акту №01170/27/921 від 14.01.2021 доданий розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого матеріальний збиток 11665 грн., франшиза 2500 грн., розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті 9165 грн. (а.с.39).

Позивачем ОСОБА_1 до відповіді на відзив додана її заява до Страхової групи «ТАС» , в якій вона повідомила про те, що фактично понесені нею витрати на ремонт складають 25746 грн., що підтвердила чеками. Вказала про те, що представником СГ «ТАС» пошкодження автомобіля були зафіксовані. 16.01.2021 на її рахунок надійшли кошти в сумі 9165 грн. Однак фактично понесена сума на ремонт перевищує суму страхової виплати за полісом АР 8493420. Просила виплатити їй різницю між фактично понесеною сумою витрат на ремонт автомобіля та сумою виплаченого страхового відшкодування, що становить 16581 грн., оскільки ліміт страхового відшкодування завданих збитків перевищує фактично завдану матеріальну шкоду. Дата написання заяви відсутня (а.с.72).

За вих. №655 від 30.04.2021 ОСОБА_1 направлено відповідь про те, що сума

страхового відшкодування, згідно її заяви про страхове відшкодування, становить 9165 грн. з вирахуванням суми франшиза, оскільки у заяві вона погодилась з розміром страхового відшкодування та не наполягала на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, належна їй сума страхового відшкодування була перерахована на реквізити, вказані у заяві. Додатково повідомлено, що відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (а.с.71).

З досліджених судом доказів вбачається, що між сторонами склалися правовідносини, щодо відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування, договором страхування цивільно-правової відповідальності», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» пункт 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пункт 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Мотиви суду.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги до ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а вимоги до АТ «СК «ТАС» задоволенню не підлягають.

Доказом, що підтверджує факт завдання шкоди позивачу відповідачем 2 ОСОБА_2 є постанова у справі про адміністративне правопорушення Лебединського районного суду Сумської області від 12.02.2021 (справа № 950/22/21), яка набрала законної сили.

Згідно Полісу №АР/8493420 обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортних засобів ОСОБА_2 застрахована в АТ «СГ «ТАС», строк дії Полісу з 09.08.2020 по 08.08.2021., страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю 260000 грн., за шкоду заподіяну майну 130000, розмір франшизи 2500 грн. Забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21093, номерний знак НОМЕР_2 (а.с.37).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача 1.

Відповідно до вимог п.36.2 ст. 36 цього Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Таким чином, обов`язковою умовою для прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування є погодження суми страхової виплати потерпілою особою, що і було зроблено відповідачем 1.

Так, 30.12.2020 ОСОБА_1 написала заяву на Голову правління АТ «СГ «ТАС» (приватне) про страхове відшкодування від ДТП, що відбулася 28.12.2020, виклавши в заяві обставини події, вказаної вище. При цьому вона погодилась з тим, що розмір страхового відшкодування складає 9165 грн., не наполягала на проведенні оцінки, експертизи пошкодження майна (а.с.35-36).

Указана заява спростовує пояснення позивача щодо того, що вона не погоджувалась із сумою відшкодування і про його розмір дізналась лише при отриманні указаної суми.

Зі змісту указаної заяви та складеного страхового акту вбачається, що сума страхового відшкодування була з ОСОБА_1 узгоджена і на підставі обґрунтованих вимог останньої спеціалістом відділу виплат Регіонального Управління врегулювання страхових випадків було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування саме в узгодженому сторонами розмірі 9165 грн. з відрахуванням суми франшизи (2500 грн), яку повинен сплатити винуватець ДТП.

Зазначену суму ОСОБА_1 отримала 16.01.2021, про що вказує особисто (а.с.72).

Позивачем не додано до позову доказів про те, що вона не погоджувалась із визначеною у страховому акті сумою, та доказів того, що у разі такої незгоди, остання просила провести оцінку чи/або експертизу пошкодженого майна для визначення вартості майнової шкоди експертом, а тому в задоволенні позову в частині стягнення з АТ «СГ «ТАС» майнової шкоди у розмірі 14081 грн., яку вона понесла у зв`язку з ремонтом свого транспортного засобу в подальшому , необхідно відмовити.

Щодо стягнення суми франшизи у розмірі 2500 грн. з відповідача 2.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно Полісу №АР/8493420 обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортних засобів ОСОБА_2 застрахована в АТ «СГ «ТАС», розмір франшизи 2500 грн. (а.с.37).

У зв`язку з тим, що франшиза страховиком не відшкодовується, то 2500 грн. підлягає стягненню на користь позивача з винуватця ДТП ОСОБА_2 .

Крім того, останній погоджується з позовом в цій частині.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Під час розгляду даної справи судом достовірно встановлено, що внаслідок ДТП, винуватцем у вчиненні якої визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди.

Так, відповідачем 2 було порушено звичний для позивача уклад життя, що завдало їй моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до страховика, ремонту транспортного засобу, яким вона користується, необхідність звернення до суду за захистом свого порушеного права. Все це завдало втрат немайнового характеру, тобто їй завдано моральну шкоду.

Позивач вказує, що ситуація зіткнення викликала у неї значний стрес і мало свої наслідки, погіршився її психічний стан, нею було втрачено душевний спокій, сон і це не викликає сумнів у суду, адже дорожньо-транспортна пригода це завжди негативне явище. А у даному випадку ОСОБА_1 отримала і тілесні ушкодження, внаслідок чого змушена була звертатись за медичною допомогою, про що свідчать надані нею медичні документи. При цьому посилання відповідача 2 на те, що позивач не виконувала рекомендацій лікаря та суперечить сама собі, не спростовує те, що ОСОБА_1 була завдана моральна шкода від його дій, що призвели до ДТП.

Так, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції, суд враховує прецедент практики Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27 липня 2004 року по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій та має бути подана письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». Суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Таким чином, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її житті, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню в розмірі 10000 грн.

Моральну шкоду з відповідача 1 позивач не стягує, користуючись своїм правом вибору особи боржника, який повинен відшкодовувати завдану та не відшкодовану шкоду в результаті ДТП, яке належить кредитору.

Мотиви суду щодо стягнення судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 згідно вимог п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 412,68 грн., що пропорційно до задоволених вимог.

Так, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються частково на суму 12500 грн. (10000 грн. моральна шкода і 2500 грн. розмір франшизи). Всього позивач просила стягнути на свою користь судовий збір у розмірі 908 грн. та 27500 грн. (25000 грн. моральної шкоди і 2500 грн. франшизи). Таким чином 12500 х 100 : 27500 = 45, 45 (процентне відношення позовних вимог). Отже 908 грн. х 45, 45 : 100 = 412,68 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача 2 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 розмір франшизи - 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. та 10000 (десять тисяч) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 судовий збір у розмірі 412 (чотириста дванадцять) грн. 68 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Страхова група «ТАС» (приватне), про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 (п`ятсот) грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач 1: АТ «Страхова группа «ТАС» (приватне), місцезнаходження: м. Київ, проспект Перемоги, 65.

Відповідач 2: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складене 07 жовтня 2021 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова