РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Одеса Справа № 522/3180/21

Провадження № 2/522/5672/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кузнецової В.В.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, виділення із спільної сумісної власності частки майна та визнання права власності ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, виділення із спільної сумісної власності частки майна та визнання права власності, відповідно до якої просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вересня 2013 року, та виділити ОСОБА_1 зі спільної сумуісної власності Ѕ частку майна, визнавши за нею прав власності на Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказує, що з вересня 2013 року вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 . Вони обидва притримуються вільних поглядів на життя та особисті стосунки, тому офіційно їх відносини не реєструвалися та будь-яким чином не оформлювалися. На теперішній час їх спільне життя не склалось, вони роз`їхалися по різним місцям мешкання, спільний бюджет та побут залишилися в минулому. Вважає, що їх стосунки розірвані остаточно. В період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, 09 червня 2015 року вони придбали у власність на ім`я відповідача нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка є спільною сумісною власністю подружжя. Після розірвання стосунків вони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної квартири. Вказує, що оскільки, майно було придбане ними, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому вона має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за не 1/2 частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою суду від 24.02.2021 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху.

01.03.2021 р. на виконання ухвали суду від 24.02.2021 року представник позивача надав суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, виділення із спільної сумісної власності частки майна та визнання права власності, та судове засідання для розгляду справи по суті на 31.03.2021 року.

26.03.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про залучення його до участі у праві у якості третьої особи.

31.03.2021 року судове засідання відкладене на 26.04.2021 року.

26.04.2021 року представник позивача звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судове засідання відкладене на 17.06.2021 року.

Ухвалою суду від 17.06.2021 року залучено у якості третьої особи ОСОБА_3 та відкладене судове засідання на 13.07.2021 року.

13.07.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей щодо вручення судової повістки третій особі, судове засідання відкладене на 14.09.2021 року.

14.09.2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення судової повістки третій особі, судове засідання відкладене на 05.10.2021 року.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи, у зв`язку з представленням ним інтересів позивача ОСОБА_5 у справі №522/7899/21 судовий розгляд якого відбудеться 05.10.2021 року о 09 год. 20 хв., яку суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_6 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження представлення інтересів ОСОБА_7 .

Інші учасники судового процесу причини неявки суду не повідомили.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Стаття 74 СК України визначає, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують: 1) час придбання; 2) джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); 3) мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року N 6-2253цс15.

Частина 1 статті 57 СК України визначає яке майно є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Згідно з положеннями статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Крім того частина 1 статті 62 СК України визначає, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.2015 року ОСОБА_8 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Позивач звертаючись до суду з позовом зазначала, що вона з вересня 2013 року проживала з ОСОБА_8 однією сім?єю без реєстрації шлюбу та просила встановити зазначений факт.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю позивачем не надано суду жодного допустимого та належного доказу.

Отже, судом під час слухання справи не встановлено, що позивач та відповідач вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали спільні витрати, придбавали інше майно в інтересах сім?ї.

Таким чином оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд не встановив в судовому засіданні, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, не встановлено також відповідно і підстав для визнання квартири спільним майном подружжя, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, виділення із спільної сумісної власності частки майна та визнання права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 10 жовтня 2021 року.

Суддя В.В. Кузнецова