Єдиний унікальний номер судової справи 2-380/11
Провадження № 22-ц/812/1533/21
У Х В А Л А

21 липня 2021 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі судді Серебрякової Т.В., розглянувши апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 жовтня 2020 року, ухваленого за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про реальний поділ житлового будинку, -

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 жовтня 2020 року задоволенопозов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про реальний поділ житлового будинку задоволено частково.

Не погодившись із зазначеним рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 17 липня 2021 року подав апеляційну скаргу. Оскільки, апеляційна скарга подана з пропуском встановленого законом строку на її подання, особа, яка її подала, звернулась до суду з заявою про поновлення вказаного процесуального строку. В обґрунтування заяви зазначено, що при проголошені рішення відповідач та його представник присутніми не були, а повний текст рішення отримано представником відповідача лише 25 червня 2021 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 липня 2021 витребувано матеріали цивільної справи з Центрального районного суду міста Миколаєва.

19 липня 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до апеляційного суду.

Між тим, провадження за апеляційною представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 не може бути відкрито виходячи з наступного.

Заправилами ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За правилами ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так оскаржуване рішення ухвалено 16 жовтня 2020 року, а його повний текст складено 26 жовтня 2020 року(том 3 а.с.43-57). 26 жовтня 2020 року копію рішення направлено на адреси сторін (том 3 а.с.58). Доказів отримання копії рішення відповідачем та його представником матеріали справи не містять.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд справи 16 жовтня 2020 року, що підтверджується відповідною розпискою, а також його заявою від 15 жовтня 2020 року (том 3 а.с.35,37).

Частиною 1 статті 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальна права та обов`язки. Частиною 5 статті 130 ЦПК України передбачено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (Ponomaryov v. Ukraine).

Тобто, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому, відповідно до ч.1,3 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Як вбачається з сайту Єдиний державний реєстр судових рішень, рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 жовтня 2020 рокунадіслано до реєстру судом 29 жовтня 2020 року, зареєстровано в реєстрі 30 жовтня 2020 року та оприлюднено 02 листопада 2020 року.

Вказане свідчить про те, що з 02 листопада 2020 року, тобто з моменту оприлюднення оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 мали можливість з ним ознайомитись.

За такого, відповідач та його представник, будучі обізнаними про призначений на 16 жовтня 2020 року розгляд справи, протягом тривалого часу не цікавились результатом вирішення справи та представник відповідача отримав, з пояснень, які містяться в апеляційній скарзі, копію судового рішення в суді першої інстанції лише 25 червня 2021 року (тобто через 8 місяців з дня складання повного тексту рішення).

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б свідчили про об`єктивні перешкоди в отриманні рішення суду, натомість вказують на неналежну зацікавленість відповідача та його представника у розгляді справи.

З огляду на зазначене, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 жовтня 2020 року, наведені представником відповідача,слід визнати неповажними.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.357 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для подачі нової заяви про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску, з наданням доказів поважності..

Керуючись ст.ст.127,185,354,357, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Підстави, наведені представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у клопотанні про поновлення строку на оскарження рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 жовтня 2020 року, визнати неповажними.

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 жовтня 2020 року залишити без руху.

Надати особі, яка подала апеляційну скаргу строк, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків, а саме:

надання до апеляційного суду нової заяви про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску, з наданням доказів поважності.

Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали будуть застосовані наслідки передбачені ЦПК України.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова