Номер провадження: 22-ц/813/5808/21
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Рибачук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ГЕЛІОС» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2020 року ОСОБА_1 подала до Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення боргу, та в якій просила суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 50 000 дол. США (а.с.2-4).

23 грудня 2020 року канцелярією Приморського районного суду м. Одеси зареєстровано заяву про забезпечення позову, подану ОСОБА_1 по якій просить суд заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна: апартаменту триповерхового зблокованого дачного котеджу, загальною площею 273,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 37 (а.с.32-36).

24 грудня 2020 року ухвалою про вжиття заходів забезпечення позову заяву ОСОБА_1 задоволено. Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна: апартаменту триповерхового зблокованого дачного котеджу, загальною площею 273,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 37 (а.с.41-42).

30 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ГЕЛІОС» надіслано до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2020 року. Апелянт вважає, що зазначена ухвала порушує права ТОВ «ФК» Геліос» та постановлена при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, а також порушенням норм процесуального чи неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Апелянт повідомляє суд, що за результатами проведення торгів 11.10.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та ТОВ «ГЕЛІОС» був укладений Договір №108 про відступлення прав вимоги за іпотечним договором з майновим поручителем ТОВ «Україна» від 27.08.2014 року, в якому предметом іпотеки виступає апартаменти триповерхового зблокованого дачного котеджу, загальною площею 273,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Апелянт вважає, що обмеження, встановлені оскаржуваною ухвалою унеможливлюють реалізацію прав ТОВ «ФК «ГЕЛІОС», а саме задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. На думку апелянта, суд, вирішуючи питання про задоволення заяви про забезпечення позову мав брати до уваги інтереси не тільки ОСОБА_1 , а й інших осіб права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Апелянт вважає, що в оскаржуваній ухвалі не зазначені мотиви, із яких суд дійшов висновку про необхідність повторного або додаткового забезпечення позову, адже, як стверджує апелянт, наявна не скасована ухвала про вже вжите забезпечення позову на зазначене нерухоме майно від 01.07.2020 року, якою накладено арешт. На думку апелянта, що подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову є перешкодою ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» реалізувати свої права як іпотекодержателя. Також, апелянт звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі судом не було досліджено питання щодо зустрічного забезпечення. Апелянт просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2020 року та постановити нову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні 30.09.2021 року представник апелянта ОСОБА_3 просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржувану ухвалу. Представник позивача ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції до суду не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явились, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що нерухоме майно, на яке позивач просить накласти заборону вчиняти реєстраційні дії перебуває у власності відповідача, ціна позову співмірна із заходами забезпечення позову, також позивач зазначає, що є підстави вважати, що дане майно, може бути відчужене, що вплине на виконання рішення по даній справі. Тому суд вирішив задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК).

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Предметом позовних вимог в даній справі є матеріально-правова вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 50 000 дол. США.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2020 була задоволена заява позивача та суд вирішив накласти арешт на апартамент триповерхового зблокованого дачного котеджу, загальною площею 273,8 кв.м., житловою площею 266,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 37, належний ОСОБА_2 .

В подальшому, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2020 року, яка оскаржується апелянтом, суд задовольнив заяву позивача про забезпечення позову та постановив ухвалу про заборону будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна: апартаменту триповерхового зблокованого дачного котеджу, загальною площею 273,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 37.

Як вбачається з матеріалів справи 11.10.2019 між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» був укладений договір відступлення права вимоги, в тому числі за Договором про відкриття кредитної лінії № 34/13 від 27.03.2013 з урахуванням всіх змін і доповнень, укладеним між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Вайсселл Глобал» (а.с. 50-51)..

Також, 11.10.2019 між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 108/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. 11.10.2019 та зареєстрованого в реєстрі за № 876. Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору Банк відступив майнові права за Іпотечним договором з майновим поручителем ТОВ «Україна» від 27.08.2014, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 4273 з урахуванням всіх змін і доповнень (а.с. 217-220, 221).

Відповідно до Іпотечного договору з майновим поручителем від 27.08.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 4273, укладеного між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Україна» (Іпотекодавець) та ТОВ «Вайсселл Глобал» (майновий поручитель) на забезпечення виконання кредитного договору від 27.03.2013, укладеного між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «Вайсселл Глобал», іпотекодавець передав нерухоме майно апартаменти 1 триповерхового зблокованого дачного котеджу, загальною площею 273,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 53-55). Отже, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «ГЕЛІОС» є іпотекодержателем нерухомого майна за Договором іпотеки від 27.08.2014, що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.12.2020 р.

За обставинами даної справи суд першої інстанції задовольнив заяву про забезпечення позову та застосував відповідні заходи щодо нерухомого майна - апартаменту триповерхового зблокованого дачного котеджу, загальною площею 273,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд першої інстанції не встановив всі обставини, які мають значення для вирішення питання щодо застосування заходів забезпечення позову, внаслідок чого дійшов передчасних висновків під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.12.2020, - апартамент № 1 триповерхового зблокованого дачного котеджу, загальною площею 273,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 належав ТОВ «Україна» на підставі свідоцтва про право власності від 16.06.2012, виданого Дальницькою сільською радою Овідіопольського району Одеської області (а.с. 125-129). За договором купівлі-продажу від 10.11.2014, серія та номер 2194 вказане нерухоме майно було відчужено ОСОБА_2 (а.с. 58-62). Апеляційний суд звертає увагу на те, що на вказане вище нерухоме майно неодноразово накладались обтяження, які є чинними на момент розгляду даної справи апеляційним судом, що, також, підтверджується Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 125-129). Разом з тим, вказані вище обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції та не досліджувались при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову. Крім того, апеляційний суд зауважує, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі належним чином не обґрунтував своє рішення щодо застосування відповідного виду забезпечення позову в контексті попереднього накладення арешту на це ж нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи та дійшов передчасних висновків по суті поданої позивачем заяви про забезпечення позову, апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК, частково задовольняючи апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ГЕЛІОС» задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову скасувати, передати заяву про вжиття заходів забезпечення позову до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складено 11 жовтня 2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

30.09.2021 року м. Одеса