Справа № 344/6604/21
Провадження № 2/344/2702/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

14 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Стефанець Г. Я.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом громадянина Королівства ОСОБА_2 , в інтересах якого виступає Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Переріслянської сільської ради ОТГ, про забезпечення повернення малолітньої дитини до Королівства Іспанія,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Заник М. Ф., якій діє на підставі Довіреності Міністерства юстиції України від 24.03.2021 р. (а.с. 205), яка в свою чергу видана на підставі заяви ОСОБА_4 від 08.10.2020 р. про сприяння поверненню дитини до місця її постійного проживання у Королівстві Іспанія, поданої 27.10.2020 через Центральний орган Королівства Іспанія до Міністерства юстиції України як Центрального органу з виконання на території України Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року, звернувся до суду з позовом в інтересах громадянина Королівства ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 про забезпечення повернення малолітньої дитини до Королівства Іспанія.

Ухвалою від 29.04.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 29.06.2021 р. в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Переріслянської сільської ради ОТГ.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Баракальдо, Провінція Баскайя, Королівство Іспанія. Дитина з моменту народження до виїзду в Україну постійно проживала в Королівстві Іспанія. Позивач під час проживання відповідачки й дитини в Королівстві Іспанія сплачував всі витрати пов`язані з орендою житла в якому вони та дитина проживали, а також комунальні послуги. 30.08.2020 р. відповідачка з дитиною без письмового дозволу позивача поїхала в Україну. Станом на сьогодні дитину не повернуто до місця її постійного проживання у Королівстві Іспанія. 31.08.2020 позивачем подано до комісаріату поліції в Гечо позов про викрадення дитини, і 17.09.2020 судом першої інстанції № 2 Гечо винесено рішення про початок справи з попереднього слідства. 30.09.2020 головним слідчим, начальником Вищого управління поліції надіслано до суду інформацію про те, що на чергове прохання поліції відповідачка надіслала точне місцезнаходження дитини, проте не повідомила дату повернення до Королівства Іспанія. 21.10.2020 слідчим судом першої інстанції № 1 Гечо постановлено декрет та ухвалено прийняти до розгляду позов ОСОБА_4 про заходи щодо батьків і дітей та надати ОСОБА_3 час на подання відповіді протягом 20 робочих днів з дати виклику. 03.02.2021 слідчим судом першої інстанції № 1 Гечо постановлено ухвалу про виконання тимчасових заходів, а саме надання права на тимчасову опіку позивачеві та встановлення режиму спілкування відповідачки з дитиною і стягнення з відповідачки аліментів. Згідно з інформації, викладеної в ухвалі, відповідачка до суду не з`явилася. Відповідно до ухвали слідчого суду першої інстанції № 1 Гечо від 02.02.2021 відповідачку було поінформовано про поданий позивачем позов, повідомлення було надіслано на зазначену відповідачкою адресу в Україні. Крім того, цією ухвалою визнано незаконним вивіз дитини ОСОБА_5 в Україну. Згідно з довідкою місцевої поліції Гечо від 13.01.2021 проти позивача відсутні будь-які позови. Позивач вважає, що відповідачка самостійно, в порушення батьківських прав позивача, змінила місце проживання спільної малолітньої дитини і визначила її нове місце проживання в Україні, чим також порушила право дитини на належне виховання обома батьками. На виклики іспанського суду, на розгляді в якому перебувала справа щодо заходів відносно опіки над дитиною, відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, що підтверджує факт самостійного прийняття рішення щодо зміни місця проживання дитини, що є прямим порушенням батьківських прав позивача відносно дитини. У зв`язку з цим, 27.10.2020 до Міністерства юстиції України як Центрального органу з виконання на території України Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року через Центральний орган Королівства Іспанія надійшла заява позивача від 08.10.2020 про сприяння поверненню дитини до місця її постійного проживання у Королівстві Іспанія. 24.11.2020 відповідач ОСОБА_3 надала письмові пояснення, в яких зазначила, що не вбачає правових підстав для повернення дитини, оскільки під час проживання її та дитини в Королівстві Іспанія Позивач про дитину не піклувався та застосовував по відношенню до неї психологічне та фізичне насильство. У відповідь на звинувачення відповідачки позивач подав письмові пояснення від 18.01.2021 зазначаючи, що він ніколи не погрожував відповідачці ОСОБА_3 та не застосовував до неї фізичної сили, а також надав довідки про стан здоров`я свого та своєї матері. Також у своїх поясненнях позивач просив розпочати процедуру щодо повернення дитини до місця постійного проживання в Королівстві Іспанія. Таким чином позивач вважає, що відповідачка неправомірно вивезла та здійснює незаконне утримування дитини на території України, що підпадає під дію Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд: визнати незаконним вивезення та утримування відповідачкою ОСОБА_3 на території України малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати відповідачку ОСОБА_3 повернути малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до місця постійного проживання в Королівстві Іспанія протягом 10-ти днів з дати отримання повного тексту рішення; якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку, зобов`язати відповідачку ОСОБА_3 , передати малолітнього ОСОБА_5 , батьку ОСОБА_4 для забезпечення повернення дитини до держави постійного проживання; якщо відповідачка відмовиться передавати малолітнього ОСОБА_5 відібрати дитину і передати батькові ОСОБА_4 для забезпечення повернення дитини до Королівства Іспанія; допустити негайне виконання цього рішення у частині повернення дитини до Королівства Іспанія.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позові, та просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується матеріалами справи, в тому числі через сайт "Судова влада". Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. При цьому суд зазначає, що зі сторони відповідачки вбачається системна неявка на виклик суду. Так, підготовчі судові засідання у справі тричі відкладалися: 24.05.2021 - за заявою представника відповідачки адвоката Кінаш Мілени Анатоліївни про відпустку (т.1, а.с. 213-215); 15.06.2021 за заявою відповідачки про захворювання на COVID-19 (т.1, а.с. 223-225); 29.06.2021 - за заявою представника відповідачки адвоката Венгринюка Юрія Володимировича про відрядження та про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 230-236). Також 26.08.2021 відкладено розгляд справи по суті, у зв`язку з поверненням від відповідачки рекомендованого повідомлення про вручення, з поштовою відміткою про відсутність адресата за вказаною поштовою адресою. Поштове відправлення на ім`я відповідачки про виклик в судове засідання на 14.09.2021, повернуто з відміткою про відмову адресата отримати кореспонденцію.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи.

Також в судове засідання не прибув представник третьої особи - Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Переріслянської сільської ради ОТГ. Від органу опіки та піклування надійшов Висновок органу опіки та піклування, та клопотання про розгляд даної справи без участі представника органу опіки та піклування (том 2 а.с.7-11).

Зокрема у висновку органу опіки та піклування зазначено, що у провадженні Надвірнянського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю. Посольство України в Королівстві Іспанії видало довідку № 536/106-20 від 31.07.2020 про реєстрацію особи громадянином України, чим підтверджується, що малолітня дитина ОСОБА_5 зареєстрована громадянином України. Також Посольство України в Королівстві Іспанії видало 31.07.2020 документ - посвідчення особи НОМЕР_1 на повернення в Україну малолітньої дитини ОСОБА_5 . По поверненні в ОСОБА_6 звернулася до Переріслянської сільської ради ОТГ із заявою від 02.10.2020 зареєструвати малолітню дитину ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки про склад сім`ї № 218 від 16.02.2021 виданої Переріслянською сільською радою, ОСОБА_5 зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1 з матір`ю ОСОБА_3 , 1981 року народження у житловому будинку дідуся по лінії матері ОСОБА_7 , 1958 року народження, з яким і проживають, та бабусею ОСОБА_8 , 1962 року народження. Для дитини створені всі належні умови для його проживання, розвитку та виховання. Хлопчик має окрему кімнату, необхідні особисті речі, іграшки, одяг відповідно до віку та сезону. Відповідно до довідки про отримання допомоги, ОСОБА_3 призначена допомога при народженні дитини, період отримання з 01.10.2020 по 01.12. 2021. Відповідно до довідок виданих КНП «Переріслянська лікарська амбулаторія ЗПСМ» Переріслянської сільської ради, мати та дитина здорові, на диспансерному обліку не перебувають. Відповідно до довідки виданої ОСОБА_3 , її син ОСОБА_9 перебуває на черзі по влаштуванню в Переріслянський ЗДО «Золота рибка».

Таким чином Орган опіки та піклування, зважаючи на вік дитини та її потреби, прийшов до висновку про доцільність залишити дитину ОСОБА_5 проживати з матір`ю ОСОБА_3 . Батькові ОСОБА_4 рекомендовано більше приділяти увагу саме дитині, піклуватися про нього, знайти можливість спілкуватися та виховувати сина.

Заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги позицію Органу опіки та піклування, яка викладена у Висновку, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_4 , який є громадянином Іспанії, та відповідачка ОСОБА_3 , яка є громадянкою України, є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Баракальдо, Провінція Баскайя, Королівство Іспанія (копія свідоцтва про зареєстровану особу «додаток до запису Том 01053. Сторінка 255. Відділ реєстрації актів громадянського стану Баракальдо. Розділ перший. Свідоцтво») (т.1, а.с. 51-55).

Дитина з моменту народження до виїзду в Україну постійно проживала в Королівстві Іспанія, що зокрема підтверджується: копією довідки лікаря ОСОБА_10 (т.1, а.с. 71, 72); копією довідки страхової компанії «Акціонерне товариство «IGUALATORIO MEDICO QUIRURGICO» про реєстрацію дитини в страховому полюсі на медичні послуги з 12.11.2018 (т.1, а.с. 73, 74); копією документу підтверджуючого право на державне медичне забезпечення (т. 1 а.с. 75, 76); копією довідок за підписом директора дитячого садка «Чаногоррічу» про відвідування дитиною цього дитячого садка з вересня 2019 року (т. 1, а.с. 77 - 81), копією квитанції американської школи Більбао про попередню реєстрацію дитини (т.1, а.с. 82, 83); копією довідки про прописку виданою мерією Самудіо (т.1, а.с. 84, 85); копією довідки про прописку виданою мерією Гечо (т.1, а.с. 86, 87).

Позивач під час проживання відповідачки з дитиною в Королівстві Іспанія сплачував всі витрати пов`язані з орендою житла, в якому позивач, відповідачка та дитина проживали, а також комунальні послуги, що підтверджено: копією контракту на оренду помешкання в м. Самудіо від 18.05.2018 (т.1, а.с. 131-139); копією контракту на оренду помешкання в Більбао від 21.06.2019 (т.1, а.с. 140-154); копією банківських розрахунків на оплату оренди житла та комунальних послуг (т.1, а.с. 155-171); копією свідчень власника помешкання в Самудіо (т.1, а.с. 176-178).

30 серпня 2020 року відповідачка з дитиною, без письмового дозволу позивача поїхала в Україну, у зв`язку з чим 31.08.2020 року позивачем подано до комісаріату поліції в Гечо позов про викрадення дитини, що підтверджується копією довідки про подання позову (т. 1, а.с. 88-90).

17.09.2020 судом першої інстанції № 2 Гечо винесено рішення про початок справи з попереднього слідства (т.1, а.с.91-95).

30.09.2020 головним слідчим, начальником Вищого управління поліції надіслано до суду інформацію про те, що на чергове прохання поліції відповідачка надіслала точне місцезнаходження дитини, проте не повідомила дату повернення до Королівства Іспанія (т.1, а.с.96-98).

21.10.2020 слідчим судом першої інстанції № 1 Гечо постановлено декрет та ухвалено прийняти до розгляду позов позивача про заходи щодо батьків і дітей, надано відповідачці час на подання відповіді протягом 20 робочих днів з дати виклику (т.1, а.с.99-102).

03.02.2021 слідчим судом першої інстанції № 1 Гечо постановлено ухвалу про виконання тимчасових заходів, а саме надання права на тимчасову опіку позивачеві, та встановлення режиму спілкування відповідачки з дитиною. Стягнуто з відповідачки аліменти. Згідно з інформації, викладеної в ухвалі, відповідачка до суду не з`явилася (т.1, а.с. 103-110).

Відповідно до ухвали слідчого суду першої інстанції № 1 Гечо від 02.02.2021 відповідачку було поінформовано про поданий позивачем позов, повідомлення було надіслано на зазначену відповідачкою адресу в Україні. Крім того, цією ухвалою визнано незаконним вивіз дитини ОСОБА_5 в Україну (т.1, а.с. 111-128).

Згідно з довідкою місцевої поліції Гечо від 13.01.2021 встановлено, що проти позивача відсутні будь-які позови (т.1, а.с. 129, 130).

27.10.2020 до Міністерства юстиції України як Центрального органу з виконання на території України Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року (далі - Конвенція 1980 року) через Центральний орган Королівства Іспанія надійшла заява Позивача від 08.10.2020 про сприяння поверненню дитини до місця її постійного проживання у Королівстві Іспанія (т.1, а.с. 8-21).

На підставі заяви Позивача, відповідно до пункту 12 Порядку виконання на території України Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 № 952, Міністерство юстиції України доручило Південно-Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) звернутися до відповідачки з метою роз`яснення їй положень Конвенції 1980 року та отримання згоди на добровільне повернення дитини до Королівства Іспанія.

24.11.2020 відповідачка надала письмові пояснення, в яких зазначила, що не вбачає правових підстав для повернення дитини, оскільки під час проживання її та дитини в Королівстві Іспанія Позивач про дитину не піклувався та застосовував по відношенню до відповідачки психологічне та фізичне насильство.

У відповідь на звинувачення відповідачки позивач подав письмові пояснення від 18.01.2021, зазначаючи, що він ніколи не погрожував відповідачці та не застосовував до неї фізичної сили, а також надав довідки про стан здоров`я свого та своєї матері.

Також у своїх поясненнях позивач просив розпочати процедуру щодо повернення дитини до місця постійного проживання в Королівстві Іспанія.

Згідно з Висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, який затверджений Рішенням виконавчого комітету Переріслянської сільської ради від 25.02.2021 №17-2/2021, враховуючи рекомендації членів комісії з питань захисту прав дитини, діючи в інтересах дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 8-10).

На висновок органу опіки та піклування позивачем надано додаткові аргументи, які зокрема обґрунтовані тим, що суд в Україні не вправі вирішувати питання щодо визначення місця проживання дитини, оскільки провадження здійснюється судом першої інстанції № 1 Гечо. Також орган опіки і піклування зробив висновки щодо місця проживання дитини абсолютно не знаючи, якою була ситуація з дитиною в Іспанії (т.2, а.с. 20-27).

Окрім того, представником позивача 07.09.2021 надано до суду клопотання про доручення доказів (т. 2, а.с. 45-53). При дослідженні клопотання встановлено, що таке клопотання з додатками не надіслано відповідачу, а відтак суд, керуючись ч. 9 ст. 83 ЦПК України, зазначене клопотання та додані до нього докази не бере до уваги.

З урахуванням досліджених обставин справи, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно ч.1 ст. 3 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року (надалі Конвенція 1980 року), до якої Україна приєдналася Законом України від 11.01 2006 року № 3303-IV (Конвенція набула чинності для України з 01.09.2006 року), переміщення або утримання дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь-якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримання; та у момент переміщення або утримання ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримання.

За змістом ч. 2 ст. 3 Конвенції права піклування, про які йде мова в частині першій цієї норми, можуть виникнути, зокрема, на підставі будь-якого законодавчого акту, або в силу рішення судової або адміністративної влади, або внаслідок угоди, що спричиняє юридичні наслідки відповідно до законодавства такої держави.

Згідно із преамбулою Конвенції, держави, що її підписали, твердо переконані в тому, що перш за все саме інтереси дітей є найважливішим у справі, турботи про них, а їх повернення повинно здійснюватися неодмінно з метою надання дітям захисту в міжнародному масштабі від шкідливих наслідків їхнього незаконного переміщення або утримування.

Ст. ст. 3, 12, 13, 20 Конвенції містять вичерпний перелік обставин, за наявності яких суд має право відмовити в поверненні дитини до місця постійного проживання. Зокрема, якщо у ході розгляду справи суд виявить, що:

- заявник фактично не здійснював права піклування на момент переміщення або утримування (п. а ч. 1 ст. 13);

- заявник дав згоду на переміщення або утримання, або згодом дав мовчазну згоду на переміщення або утримання (п. а ч. 1 ст. 13);

- існує серйозний ризик того, що повернення поставить дитину під загрозу заподіяння фізичної або психічної шкоди або іншим шляхом створить для дитини нетерпиму обстановку (п. в ч. 1 ст. 13);

- дитина заперечує проти повернення і досягла такого віку і рівня зрілості, при якому слід брати до уваги її думку (ч. 2 ст. 13);

- повернення не допускається основними принципами запитуваної держави в галузі захисту прав людини й основних свобод (ст. 20);

- з моменту переміщення пройшло більше року і дитина прижилася у новому середовищі (ч. 2 ст. 12);

- чи є країна, з якої дитину вивезено, країною її постійного проживання за законами цієї країни (ст. 3).

Під згодою на переміщення необхідно розуміти погодження піклувальника (письмове або усне, за наявності доказів) на переїзд дитини до іншої країни на постійне або тимчасове проживання.

Про мовчазну згоду можуть свідчити відсутність заперечення піклувальника проти переміщення або утримання дитини в іншій країні протягом усього часу до звернення із заявою про повернення дитини.

За наявності згоди піклувальника на переміщення дитини, утримання може бути незаконним лише за умови порушення строків повернення дитини, або, при знаходженні дитини в іншій країні без визначених строків, за наявності вимоги піклувальника про повернення дитини, зробленої до звернення із заявою про повернення, та з часу відмови особи, яка утримує дитину, повернути дитину в країну постійного проживання без поважних причин.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський Суд) як джерело права.

У рішенні у справі «Монорі проти Угорщини та Румунії» (Monory v. Romania and Hungary) (N 71099/01) від 04 травня 2005 року Європейський Суд зазначив, що позитивні зобов`язання, які покладаються на держави статтею 8 Конвенції 1950 року передбачають, зокрема, вжиття заходів, які гарантуватимуть повернення дитини її батьку чи матері. Органи влади повинні вжити заходів для запобігання «шкоди дитині чи упередженого ставлення до зацікавлених сторін».

У рішенні у справі «Мамуссе і Вашингтон проти Франції» (Maumousseau and Washington v. France) (N 39388/05) від 12 липня 2007 року Європейський Суд дійшов висновку, що вирішення питань піклування, опіки над дитиною належить до виключної компетенції Держави, в якій було постійне місце проживання дитини до протиправного переміщення, та, що захист найвищих інтересів дитини є головним у Конвенції 1980 року, і підтримав головне правило цієї Конвенції - захистити дітей від шкідливих наслідків їхнього незаконного переміщення або утримування і забезпечити їх негайне повернення до держави їхнього постійного проживання.

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що Королівство Іспанія є державою, в якій дитина постійно проживала. Відповідачка без згоди батька, неправомірно, вивезла та здійснює незаконне утримування дитини на території України, що підпадає під дію Конвенції. Як зазначалося, відповідачка не скористалася правом відзиву на позовну заяву, а відтак суду не надано доказів того, що вивезення дитини відбулося за згоди батька, і вивезення та утримання дитини в Україні є законним. Станом на день розгляду справи дитину не повернуто до місця її постійного проживання у Королівстві Іспанія.

Також, судом не встановлено обставин, визначених ст.ст. 3, 12, 13, 20 Конвенції, які б стали підставою для відмовити в поверненні дитини до місця постійного проживання.

При цьому, суд зважає на вимоги статті 16 Конвенції 1980 року, якою визначено, що після одержання повідомлення про незаконне переміщення або утримування дитини судові або адміністративні органи Договірної держави, на територію якої була переміщена дитина, або на території якої вона утримується, не можуть вирішувати по суті питання про піклування доти, поки не буде визначено, що дитина не повинна бути повернута відповідно до цієї Конвенції. З цієї підстави, суд не може погодитись з висновком Органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід визнати незаконним вивезення та утримування ОСОБА_3 на територію України малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язати ОСОБА_3 повернути малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до місця постійного проживання в Королівстві Іспанія протягом 10-ти днів з дати отримання повного тексту рішення.

Також суд, у випаду ухилення відповідачки від добровільного виконання рішення, вважає за доцільне задовольнити альтернативні вимоги позивача, які визначають спосіб виконання рішення суду, за наслідками ухилення від добровільного його виконання. Тому задоволенню підлягає така альтернативна вимога як зобов`язання передати дитину батьку для забезпечення повернення дитини до держави постійного проживання.

Щодо альтернативної позовної вимоги про відібрання дитини, то така вимога відповідає вимогам ст. 162 Сімейного кодексу України, яка передбачає правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання малолітньої дитини, а тому така позовна вимога також підлягає до задоволення.

Окрім того, слід допустити негайне виконання цього рішення у частині повернення дитини до Королівства Іспанія.

У зв`язку із задоволенням позову, враховуючи те, що, відповідно до п. 14 ч. 2 ст. З Закону України «Про судовий збір», Міністерство юстиції України звільнене від сплати судового збору, суд, керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача в дохід державного бюджету. При розрахунку судових витрат суд враховує, що судовий збір слід стягувати за дві позовні вимоги, без урахування задоволених альтернативних позовних вимог. Відповідно судовий збір, який підлягає стягненню становить 1816,00 грн. (908+908).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст.ст.12, 13, 259, 263-265, 268, 280-282, 288-289 ЦПК України, Конвенцією про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року, суд,-

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.

Визнати незаконним вивезення та утримування ОСОБА_3 на території України малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати ОСОБА_3 повернути малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 до місця постійного проживання в Королівстві Іспанія протягом 10-ти днів з дати отримання повного тексту рішення.

Якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку, зобов`язати - ОСОБА_3 , передати малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , для забезпечення повернення дитини до держави постійного проживання.

Якщо ОСОБА_3 відмовиться передавати малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрати дитину і передати батькові ОСОБА_4 для забезпечення повернення дитини до Королівства Іспанія.

Витрати пов`язані із поверненням дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Королівства Іспанія покласти на ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України) в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

Допустити негайне виконання цього рішення у частині повернення дитини до Королівства Іспанія.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.09.2021.

Суддя Атаманюк Б. М.