Провадження №22-ц/812/1401/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 вересня 2021 року м. Миколаїв

справа № 487/718/21

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», треті особи: Комунальне підприємство «ЕЛУ-Автодоріг», Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про стягнення матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Шиян Юлією Максимівною, на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 12 травня 2021 року під головуванням судді Лагоди А.А., дата складання повного тексту судового рішення не зазначена,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (далі - МКП «Миколаївводоканал») про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як вказав позивач, 20 серпня 2019 року близько 18 год 10 хв. він, керуючи автомобілем КІА К5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить йому на підставі договору лізінгу, рухаючись по вулиці Генерала Карпенка у напрямку вулиці Біла, біля будинку №4 потрапив у велику яму (вибоїну), яка була на дорозі, та якої не було помітно, адже дорога по вулиці Генерала Карпенка була залита водою з каналізаційних люків. Вказана яма огороджена не була, попереджувальні знаки поряд також були відсутні. Зазначає, що він рухався зі швидкістю приблизно 20 км/год та встиг загальмувати з метою уникнення більш складної аварії та зменшення шкоди, однак в результаті ДТП автомобіль зазнав серйозних пошкоджень. Згідно звіту оцінювача вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля складає 28 357грн. Також позивач зазначав, що 28 серпня 2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно майстра МКП «Миколаївводоканал» за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Позивач вважає, що його автомобіль було пошкоджено саме з вини МКП «Миколаївводоканал».

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просив стягнути з МКП «Миколаївводоканал» 28 357 грн майнової шкоди та судові витрати.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача наголошував, що МКП «Миколаївводоканал» не є відповідальним за стан доріг, в тому числі споруди дорожнього водовідводу. Виявлення усіх перешкод в дорожньому русі та невідкладне позначення їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями - це обов`язок КП «ЕЛУ автодоріг», яке є уповноваженою дорожньо-експлуатаційною компанією. Крім цього, заперечував щодо задоволення позовних вимог, щодо стягнення витрат на правову допомогу у зв`язку з відсутністю документального підтвердження та недоречний розрахунок таких витрат.

Залучене до участі у справі в якості третьої особи КП "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" надало письмові пояснення, в яких зазначало, що відповідальною особою за організацію ремонту доріг є Миколаївська міська рада та Виконавчий комітет Миколаївської міської.

Від третьої особи - Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради - пояснень, щодо позову не надходило.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шиян Ю.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно майстра МКП «Миколаївводоканал» працівниками поліції була вчинена описка в номері будинку, що призвело до недослідження судом першої інстанції факту причетності МКП «Миколаїводоканал» до ДТП, який є балансоутримувачем каналізаційної системи, розташованої на дорозі по вул. Генерала Карпенка, 29 навпроти будинку №4 (зазначеного у протоколі як будинок № 6). На думку апелянта, висновок суду, про те, що саме власником автомобільних доріг не створено всіх умов щодо безпеки використання автомобільних доріг, що призвело до даної автотранспортної пригоди та матеріальних збитків позивача, є помилковим, оскільки пошкодження дорожнього покриття відбулося внаслідок розлиття каналізації, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених п. 2.1.8. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, щодо негайного вжиття заходів для швидкого виявлення, локалізації та ліквідації на мережах систем водопостачання та водовідведення.

У відзиві на апеляційну скаргу МКП «Миколаїводоканал» просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що МКП «Миколаїводоканал» не відповідає за стан доріг в м. Миколаєві та не експлуатує елементи доріг, а позивач не довів завдання йому відповідачем матеріальної шкоди, протиправність його дій та причинний зв`язок між ними та вину відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 20 серпня 2019 року позивач, на належному йому за Договором фінансового лізингу № NK00AI00000293 від 21.06.2019 року автомобілі КІА К5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Генерала Карпенка у напрямку вулиці Біла, біля будинку №4 потрапив у яму (вибоїну), яка була на дорозі, та якої не було помітно, адже дорога по вулиці Генерала Карпенка була залита водою з люків. Вказана яма огороджена не була, попереджувальні знаки поряд також були відсутні.

29.08.2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 295086 відносно майстра МКП "Миколаївводоканал" ОСОБА_2 за порушення ним п. 1.5 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 140 КУпАП (а.с. 100-101).

Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 487/9294/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 140 КУпАП, встановлено, що провадження по справі було закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях останнього складу адміністративного правопорушення (а.с.102-103).

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу КІА К5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 20.07.2020 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 було встановлено, що вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу станом на 20.08.2019 року складає 28357,00 грн. (а.с.14-37).

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З аналізу цієї норми та правил статті 11 ЦК вбачається, що зобов`язання про відшкодування шкоди виникає з сукупності таких умов, як наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху (частина 3 статті 14 Закону "Про дорожній рух").

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону "Про дорожній рух" водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану" (далі - ДСТУ 3587-97).

Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Розділом 3 ДСТУ 3587-97 передбачено, що автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.

Покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів (п.п. 3.1.1).

Згідно із статтею 9 Закону "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Правилами частини 1 статті 24 Закону "Про дорожній рух" відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, що знаходяться у їх віданні, також покладена на власників цих об`єктів або уповноважені ними органи.

За загальним правилом дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю (частина 1 статті 16 Закону "Про автомобільні дороги").

До основних обов`язків органів місцевого самоврядування щодо управління функціонування і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, зокрема, належить забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів, а також організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами (статті 19, 21 Закону "Про автомобільні дороги").

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами (стаття 10 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно пунктів 31-32 частини 1 статті 26 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень міських рад віднесено вирішення питання щодо передачі іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення та створення у разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення з іншими суб`єктами комунальної власності спільних проектів або спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій, визначення повноважень цих органів та служб.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі - Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у комунальній власності, здійснюється відповідними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, зокрема, постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух (пункт 11 Єдиних правил).

Рішенням Миколаївської міської ради № 36/11 від 13 грудня 2001 року з метою врегулювання суспільних відносин у сфері дорожнього руху і його безпеки, визначення структури управління, ремонту та утримання в безпечному для дорожнього руху стані вулиць, доріг, мостів і залізничних переїздів створене Комунальне підприємство "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" (КП "ЕЛУ автодоріг") (а.с.70).

Згідно інформації Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради відповідно до розпорядження фонду комунальної власності від 10.01.2003 р. № 8-р дорога по вул. Генерала Карпенка від пр. Центрального до вул. Курортна закріплена на праві повного господарського відання за КП "ЕЛУ автодоріг" (а.с. 141).

Отже балансоутримувачем ділянки дороги, де сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача, є КП "ЕЛУ автодоріг", на яке і покладено обов`язок постійного контролю за станом усіх елементів цієї ділянки дороги, своєчасного виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладного позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

За такого суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив обставини справи, характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, та установивши, що пошкодження автомобіля позивача відбулося на проїзній частині вулиці, внаслідок потрапляння транспортного засобу у яму (вибоїну) на цій дорозі, яка не була огороджена та не позначена відповідними попереджувальними знаками, дійшов обґрунтованого висновку, що за невідповідність стану автомобільної дороги вимогам безпеки руху не має відповідати МКП "Миколаївводоканал", а тому відсутні підстави стягнення з даного підприємства спричиненої позивачу шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля унаслідок ДТП.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 201/11670/16-ц.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваного рішення, неправильного застосування судом норм матеріального права та невідповідності висновків суду практиці Верховного Суду - не можуть бути прийняті до уваги.

Не спростовує вищевикладеного висновку суду першої інстанції і посилання апеляційної скарги на те, що судом не було враховано, що пошкодження дорожнього покриття відбулося внаслідок розлиття каналізації і це свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених п. 2.1.8. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, щодо негайного вжиття заходів для швидкого виявлення, локалізації та ліквідації на мережах систем водопостачання та водовідведення.

Так, транспортний засіб позивача було пошкоджено саме у зв`язку із потраплянням у яму (вибоїну), яка була не огороджена і не позначена відповідними попереджувальними знаками, та розташована на проїзній частині дорозі, власником якої є Миколаївська міська рада як орган місцевого самоврядування, а балансоутримувачем -є КП "ЕЛУ автодоріг".

За такого не можна вважати обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що той факт, що самоплавний колектор міської каналізації із комунікаційними колодязями, що проходить по вул. Генерала Карпенко у м. Миколаєві, перебуває на балансі МКП «Миколаївводоканал», та витік стоків відбувся внаслідок пориву цієї каналізаційної мережі, є підставою для стягнення спричиненої позивачу шкоди з МКП «Миколаївводоканал».

З матеріалів справи вбачається, що працівники відповідача невідкладно після повідомлення про розлиття виїхали на місце аварії та проводили роботу по відновленню каналізаційного колектору. Внаслідок прориву колектору відбулося просідання ґрунту та часткове пошкодження дорожнього покриття, яке згодом було відновлено КП "ЕЛУ автодоріг" за замовленням та за кошти МКП «Миколаївводоканал» на підставі укладеного ними договору підряду від 06.03.2019 року № 06/03/019-н (а.с. 136-139).

Таким чином, суд повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам і прийшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин, постановлене у справі рішення про відмову у задоволенні позову є законним, обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану його представником - адвокатом Шиян Юлією Максимівною, залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 28 вересня 2021 року