Дата документу 06.10.2021 Справа № 335/3927/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3927/20 Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/2011/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
06 жовтня 2021 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Гончар М.С., Кримської О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Орджонікідзе-вського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення інфляційних витрат та сплату трьох відсотків річних,
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУПФУ) про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2011 у справі № 2а-5641/2011 Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, зобов`язано здійснити позивачеві перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії, з урахуванням виплачених сум, з 18.11.2010. Постанова суду набрала законної сили 08.01.2013. На виконання цієї постанови відповідач провів перерахунок та нарахував до виплати позивачеві суму розміром 30 954,84 грн., яка до теперішнього часу не виплачена.
Оскільки відповідач своєчасно не виплатив йому вказані суми перерахованої пенсії, позивач, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних розміром 56 813,66 грн. за період з 08.01.2013 по 28.02.2020 на суму заборгованості, нараховану на виконання постанови Орджонікідзевсь-
Ухвалою суду від 15.05.2020 позовну заяву позивача прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження.
Щодо постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2011 р. по справі № 2а-5641/2011, представник відповідача зазначив наступне. Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», рішення суду подають до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. До органу ПФУ надійшли повідомлення від органу Казначейства про прийняття до обліку та внесення даних до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, вищезазначених постанов суду. Отже, заборгованість за вказаними рішеннями суду передано до органів Казначейства для проведення виплат згідно із чинним законодавством. Відповідач не є розпорядником державних коштів, а тому не може нести відповідальність за їх несвоєчасну виплату.
Також вказував, що спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу невиконання постанов суду, а тому на них не розповсюджуються норми ст. 625 ЦК України. У постановах судом не визначено конкретної суми до стягнення, а тому зобов`язання в даному випадку не можуть вважатися грошовими. Пенсійний фонд не є розпорядником державних коштів, а тому не може нести відповідальність за порушення виконання грошового зобов`язання за ст. 625 ЦК України. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 214 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 31 569,64 грн. та 3% річних у розмірі 3697 грн., нараховані на суму заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2011р. у справі № 2а-5641/2011 за період з 08.01.2013 по 31.12.2016, а всього 35 293,64 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 14884,21 грн.. та 3% річних у розмірі 3000 грн., нараховані на суму заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням постанови Дніпровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2015р. у справі № 335/11293/14-а за період з 20.03.2015 по 28.02.2020, а всього 17 884,21 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у своїй апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у цій справі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Маловічко С.В., суддів членів колегії Гончар М.С., Подліянову Г.С. (а.с. 102).

Ухвалою апеляційного суду від 22 квітня 2021р. поновлено строк Головному управлінню Пенсійного фонду України на апеляційне оскарження рішення у цій справі та скаргу залишено без руху (а.с. 103), ухвалою апеляційного суду від 03 червня 2021р. відкрито апеляційне провадження за скаргою пенсійного фонду та визначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання та ухвалою від 03 червня 2021р. призначено справу до апеляційного розгляду ( а.с. 120, 121).

У подальшому, з урахуванням знаходження у тривалій відпустці члена колегії Подліянової Г.С. в порядку повторного автоматизованого розподілу замість неї для розгляду цієї справи визначено суддю Кримську Г.С.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, хоча апеляційну скаргу та ухвалу про відкриття апеляційного провадження отримав 09.06.2021р.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В апеляційній скарзі відповідач, серед інших доводів, наголошував на закритті провадження у цій справі з посиланням на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 09.02.2021 року у справі № 520/17342/18 (а.с. 6987).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 377 ЦПК України:

- судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку … з закриттям провадження у справі … з підстав, передбачених ст. 255… Кодексу (ч.1);

- порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (ч.2);

- у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи… (ч.4).

За змістом ст. 255 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст.ст. 3, 5761, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України та виходив із такого.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2011, яка набрала законної сили 08.01.2013, у справі № 2а-5641/2011 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволені.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачу з 18.11.2010р.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя провести перерахунок та виплату позивачу пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у відповідності до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум з 18.11.2010 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі № 2а-5641/11/0818 від 08.01.2013р. апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя від 20.06.2011р. залишено без задоволення. Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2011 року у справі № 2а-5641/11 залишено без змін.

За вказаною постановою відповідачем було здійснено перерахунок державної та додаткової пенсії та нараховані грошові кошти до виплати у розмірі 30 954, 84 грн., та в січні 2017 року позивачу виплачено зазначену суму заборгованості.

Крім того, постановою Орджонікідзевського суду м. Запоріжжя від 01.12.2014, яка набрала законної сили 20.03.2015, у справі № 335/11293/14-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та вчинення певних дій, залишено без задоволення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №

2-а/З35/247/2014 (335/11293/14-а) від 20.03.2015 року апеляційну скаргу про визнання дій протиправними та вчинення певних дій, задоволено частково. Постанову Орджонікідзев-

ського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2014р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевського районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та вчинення певних дій, скасовано та прийнято нову, якою адміністративний позов задоволено частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 з 01.01.2014р. по 18.03.2014р. включно - залишені без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзе-

вському районі м. Запоріжжя щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 19.03.2014р. по 02.08.2014р. державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю всупереч положень ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 з 19.03.2014р. по 02.08.2014р. державну пенсію на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі не нижче 6-ти розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю на підставі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в обсязі 50% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з відрахуванням фактично отриманих сум.

В результаті вказаного перерахунку позивачу нараховано 20 212,17 грн., вказана сума пенсії була виплачена позивачеві 19.03.2020, на підтвердження чого відповідачем надано копію електронного реєстру рішень суду.

Нові позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , заявлені в цій справі, базувались на вказаних судових рішеннях, які неналежним чином та із значною затримкою виконувались пенсійним органом, а тому на суми заборгованості він нарахував та просив стягнути інфляційні втрати та 3 % річних згідно з вимогами статті 625 ЦК України.

Задовольняючи ці позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до положень статей 524, 533-535 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відтак, на спірні правовідносини поширюються вимоги ст. 625 ЦК України, а тому позивач має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, які виникли на підставі вищезазначених судових рішень.

Між тим, зі змісту позову слідує, що позивач базував свої вимоги, заявлені відповідно до приписів статті 625 ЦК України, на несвоєчасному виконанні судових рішень пенсійним органом, які постановлені на його користь у межах справ, розглянутих за правилами адмінстративного судочинства.

Саме з цих підстав апелянт наголошує на порушенні судом норм процесуального права, оскільки заявлені у цій справі вимоги є акцесорними, які залежать від основного зобов`язання, а тому їх слід розглядати за правилами того виду судочинства, за яким розглянуто основні вимоги, тобто адміністративного судочинства.

Колегія вважає, що ці доводи скарги є обґрунтованими, а тому заслуговують на увагу.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає.

Оскільки, з огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами у цій справі, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах і їх суб`єктний склад, слід виснувати, що позовні вимоги позивача до відповідача про індексацію грошового зобов`язання та сплату 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України, заявлені у цій цивільній справі, підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства, так як ще раніше між сторонами виник публічно-правовий спір щодо державної та додаткової щомісячної пенсії у розмірах відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме державну пенсію у розмiрi 8 мінімальних пенсій за віком та додат-

кову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмiрi 75 відсотків мінімальної пенсії за віком за певний період часу, з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який раніше вже розглядався за правилами адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 , вирішено на його користь та рішення судів у цих справах набрали чинності та підлягають виконанню, але виконуються із затримкою.

Колегія наголошує, що з 15 грудня 2017 року юрисдикція спору щодо стягнення грошових сум на підставі ст. 625 ЦК України визначається за правовою природою правовідносини, які виникли між сторонами, що узгоджується із останнім правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 09 лютого 2021 року у справі ЄУН 520/17342/18, який є обов`язковим для врахування загальними судами у цій справі в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Не можна застосовувати аналогічні висновки Верховного Суду України, викладені в його рішеннях, ухвалених за результатами розгляду інших судових справ, незалежно від того, чи перераховані у відповідній постанові Великої Палати всі рішення ВСУ, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції у цій справі є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області слід задовольнити частково, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2020 року у цій справі слід скасувати, провадження у цій справі слід закрити.

Крім того, згідно із ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернути-

ся до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі п.1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи…

Оскільки апеляційний розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без проведення судового засідання, то відповідну заяву позивачем не було подано, а тому він має право подати її протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови апеляційного суду щодо передачі справи до Запорізького окружного адміністративного суду, до компетенції якого належить цей спір.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 35, 81-82, 89, 255-256, 141, 367, 369, 377, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2020 року у цій справі скасувати. Провадження у цій справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Постанову прийнято, складено та підписано складений 06 жовтня 2021 року.

Головуючий С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

О.М. Кримська