№ 336/5629/20
провадження № 2/336/602/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Павловцева В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

В С Т А Н О В И В:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось 29.09.2020 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначило, що 25.11.2018 р. о 19.35 год. в м.Запоріжжі по вул.Затишній сталася ДТП за участю автомобілів ГАЗ, д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , та автомобіля Honda, д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Honda, д.р.н. НОМЕР_2 , та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу.

Згідно постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.01.2019 р., ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України.

В порушення умов ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ.

Відповідач стверджує, що його цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ГАЗ (д.н.з НОМЕР_1 ) була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу № АМ/3796248. Однак, поліс АМ/3796248 був виданий ТДВ СК стосовно причепу ММЗ 8101, д.р.н. НОМЕР_3 .

Отже, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ( ОСОБА_1 ) не була застрахована.

Потерпіла особа (власник транспортного засобу Honda д.р.н. НОМЕР_2 ) ОСОБА_3 звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди та документами, що підтверджують розмір заподіяного збитку власнику ТЗ.

Відповідно до наказу № 2554 від 14.03.2019 р. та вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 17 194,15 грн., яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 936084 від 14.03.2019 р.

Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 896 грн., яке МТСБУ було спалчено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди, що підтверджується рахунком № 30, актом виконаних робіт та платіжним дорученням.

Відповідно до звіту № 457/М/2018 про оцінку вартості відновлювального ремонту, вартість матеріального збитку, завданого власнику ТЗ Хонда, складає 17 194,15 грн. без ПДВ.

Таким чином, позивачем були понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою в розмірі 18 090,15 грн.

Посилаючись на ст.ст.1166, 1188, 1191, 1192 ЦК України, ст.ст.3, 38, 39, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за позовом просить стягнути з ОСОБА_1 витрати в сумі 18090,15 грн., а також судові витрати в розмірі 2102 грн.

Ухвалою від 02.10.2020 р. відкрито провадження та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін на 17.11.2020 р.

17.11.2020 р. розгляд справи було відкладено на 22.01.2021 р. за клопотанням відповідача.

22.01.2021 р. розгляд справи відкладено на 16.04.2021 р. через перебування судді у відпустці за раніше відпрацьований вихідний день.

16.04.2021 р. розгляд справи відкладено на 29.07.2021 р. на підставі п.3 ч.2 ст.223 ЦПК України.

29.07.2021 р. розгляд справи відкладено на 09.09.2021 р. на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.56-57).

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що 25.11.2018 р. о 19.35 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ГАЗ 330210, державний номер НОМЕР_1 , біля буд. № 21 по вул. Затишній в м. Запоріжжі, при русі заднім ходом, не переконався в безпечності маневру та скоїв наїзд на припаркований автомобіль HONDA CIVIC, державний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху. В наслідок ДТП автомобілі пошкоджено, травмованих немає.

Вище викладене підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від17.01.2019 р. (а.с.8).

Відповідно до звіту № 457/М/2018 вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, КТЗ HONDA CIVIC, державний номер НОМЕР_2 , складає 17194,15 грн. без ПДВ та 19906,98 грн. з ПДВ (а.с.15-19).

Витрати потерпілого на встановлення розміру збитку та збір документів склали 896 грн. (а.с.36).

Витрати в сумі 17194,15 грн. були вішкодовані МТСБУ потерпілій особі (а.с.34, 35).

Звернувшись до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , МТСБУ посилається, зокрема, на положення п.п.а п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, з посиланням на те, що на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу не була застрахована.

Разом з тим, відповідачем, в процесі розгляду справи, надано копію полісу № АМ/3796248 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого східна філія концерну «Військторгсервіс» застрахувала цивільно-правову відповідальність транспортного засобу ГАЗ 330210, державний номер НОМЕР_1 , строк дії полісу з 25.04.2018 р. по 24.04.2019 р. (а.с.58).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, філією «Східна» Концерну «Військторгсервіс» МОУ надано інформацію, що у 2018-2019 р.р.у філії перебував на балансі транспортний засіб ГАЗ 330210, державний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску (а.с.104).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутністьо бставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно достатті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно достатті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат з відповідача у порядку, передбаченому п.п.а п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки лист ТДВ СК «Альфа-Гарант», яким відмовлено у виплаті ТОВ «Юк «Старк Україна» страхового відшкодування, у зв`язку з пошкодженням 25.11.2018 р. внаслідок ДТП транспортного засобу, не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки містить посилання на поліс з номером АМ-, в той час, як відповідачем наданого поліс № АМ/3796248, зміст якого наведено вище.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України)

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами щодо предмета спору, в тому числі щодо витребування доказів у порядку, визначеному ст.84 ЦПК України, не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу та з дотриманням вимог, передбачених ч.2 цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що клопотання про витребування відомостей у ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо надання копії чи оригіналу полісу № АМ/3796248 представником позивача заявлене не було.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позов МТСБУ не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2102 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України (м.Київ, Русанівський бульвар, 8, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк