Ухвала

08 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 495/3017/17

провадження № 61-15727ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лебедін Юрій Ілліч, на постанову Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Випасенської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лебедін Ю. І., із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду з касаційного скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки на порушення пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заявниця у касаційній скарзі не вказала підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі заявниця зазначає окремі приклади постанов Верховного Суду, посилається на розгляд справи за відсутності учасника справи, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, необґрунтоване відхилення клопотання про витребування, дослідження та огляд доказів.

Проте, навівши окремі приклади постанов Верховного Суду, заявниця не зазначила яку (які) саме норму (норми) права застосував апеляційний суд без урахування цих висновків, а також не конкретизувала підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Зазначивши, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування та дослідження доказів, заявниця не обґрунтувала цю підставу касаційного оскарження, не конкретизувала яких саме доказів та встановлення яких обставин це стосується.

Указані недоліки змісту касаційної скарги унеможливлюють вирішення питання відкриття касаційного провадження.

Тому заявниці необхідно подати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявниці строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Лебедін Юрій Ілліч, на постанову Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та її буде повернуто заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко