Провадження № 2/234/4281/21
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

11 жовтня 2021 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Михальченко А.О. дослідивши позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки та транспорті (Укртрансбезпека), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про визнання бездіяльності протиправною та стягнення компенсації витрат на відрядження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду з позовом до Державної служби України з безпеки та транспорті (Укртрансбезпека), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про визнання бездіяльності протиправною та стягнення компенсації витрат на відрядження.

Позов подано в порядку цивільного судочинства.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За загальним правилом, передбаченим у частині першій статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. (п.2 ч.1 ст.19 КАС України)

У пункті 1 частини першої статті 4 КАС України вказано, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій

У пункті 17 частини першої статті 4 КАС України закріплено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

При вирішенні юрисдикційності вказаної справи зазначаю, що вказаний спір є публічно-правовим, оскільки відповідачем є центральний орган державної влади у особі Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. (Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103)

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовною заявою про визнання бездіяльності протиправною та стягнення з Укртрансбезпеки невиплаченої компенсації витрат на відрядження у розмірі 17 982 грн. 98 коп.

З мотивувальної частини позову випливає, що відрядження ОСОБА_1 пов`язані з виконанням ним своїх службових обов`язків старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про державну службу» державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону. (ст.2 ЗУ «Про державну службу»)

З аналізу вказаних нормативних актів можна зробити висновок, що відповідач є органом державної влади, який в спірних правовідносинах наділений владними повноваженнями, а позивач - має також спеціальний статус публічного службовця, оскільки є старшим державним інспектором відділу державного контролю та нагляду на пасажирському транспорті Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області.

Крім того, у КАС України передбачається можливість звернення до адміністративного суду зазначених осіб, якщо спір стосується прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби.

З аналізу пункту 2 частини першої статті 19 КАС України вбачається, що спір є адміністративним не лише у разі перебування особи на публічній службі чи у разі звернення до суду з позовом про поновлення на роботі. Такий спір є адміністративним у будь-якому випадку, якщо позовні вимоги обґрунтовані і пов`язані саме з проходженням позивачем публічної служби, навіть якщо на момент звернення з позовом така особа не перебуває на публічній службі.

Таким чином, судом встановлено, що у позові порушене питання, пов`язане з проходженням позивачем публічної служби.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи ОСОБА_1 , що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки, на його думку, посада, яку він обіймає, не належить до категорії посад державної служби, слід відхилити з огляду на те, що відповідно до Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 16.03.2021 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік. У розділі «Категорія посади» «тип посади» зазначив «Посадова особа юридичної особи публічного права» (https://public.nazk.gov.ua/documents/4de9d980-7170-49d5-8de1-d35afeb1e3a4).

Відповідачем у справі є орган державної влади, бездіяльність якого оскаржується, а зі змісту позовної заяви вбачається, що вказані вимоги пов`язані з проходженням позивачем публічної служби.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки та транспорті (Укртрансбезпека), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про визнання бездіяльності протиправною та стягнення компенсації витрат на відрядження.

Роз`яснити учасникам справи, що позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки та транспорті (Укртрансбезпека), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про визнання бездіяльності протиправною та стягнення компенсації витрат на відрядження підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Копію ухвали негайно надіслати ОСОБА_1 , Державній службі України з безпеки та транспорті (Укртрансбезпека), Східному міжрегіональному управлінню Укртрансбезпеки.

За адресою http://court.gov.ua/fair/sud0528/ учасники справи можуть отримати інформацію по справі.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Ухвала складена та підписана суддею 11.10.2021

Суддя А. О. Михальченко