Номер провадження: 22-ц/813/5011/21
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича за участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» про встановлення порядку виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

28.10.2019 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв А.О. з заявою про встановлення порядку виконання рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом та внесення змін до кредитного договору № 2382-н від 27 червня 2008 року, в якій просив встановити порядок виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2013 року по справі № 2/1522/27997/12, шляхом надання дозволу на реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. знаходиться виконавче провадження ВП 59648096 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1522/27997/12, який видано 02.08.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 688 044 (шістсот вісімдесят вісім тисяч сорок чотири) грн. 86 коп., яка складається із: прострочених процентів за користування кредитом 537 451 (п`ятсот тридцять сім тисяч чотириста п`ятдесят один) грн. 78 коп.; пені за прострочений основний борг по кредиту 23 556 (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 42 коп.; пені за прострочені проценти за користування кредитом 127 036 (сто двадцять сім тисяч тридцять шість) грн. 66 коп. та судового збору.

25.07.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 25.07.2019 надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у виконавчому документі.

Приватним виконавцем, з метою реального виконання вимог виконавчого документу, винесено постанови про звернення стягнення на майно боржника та про накладення арешту на майно боржника ВП № 59648096 від 25.07.2019 року.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було направлено запити до реєструючих установ з метою встановлення майнового стану боржника. Відповідно до отриманих відомостей боржник пенсію не отримує, за боржником відсутні відкриті розрахункові рахунки в банках та відсутні джерела отримання доходу, рухоме майно яке належить боржнику на праві власності не виявлено.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 належить на праві власності нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 .

В ході проведення виконавчих дій, щодо вищевказаної квартири 15.10.2019 року за участі боржника, представника стягувача та у присутності понятих проведено опис та арешт, про що винесено відповідну постанову.

Згідно з довідкою Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 27.08.2019 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_3 2004 року народження.

Відповідно до листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.10.2019 року за вих. №01-13/773/1 вих., приватному виконавцю відмовлено у наданні дозволу щодо звернення стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , без конкретизації відповідних норм та належного обґрунтування такої відмови.

Згідно з актами приватного виконавця від 08.10.2019 року та 15.10.2019 року, за адресою: АДРЕСА_2 , ні ОСОБА_1 , ні неповнолітній ОСОБА_3 у даній квартирі не проживають.

Також з`ясовано, що боржник ОСОБА_1 вже тривалий час не проживає за адресою реєстрації, у зв`язку з тим, що вона виїхала за межі України до США. При цьому зворотного в`їзду боржниці в Україну не було.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 02 грудня 2019 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича за участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , АТ « Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про встановлення порядку виконання рішення відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що заміна способу виконання судового рішення не повинна включати дослідження фактів, які входять в новий предмет дослідження, зокрема, встановлювати вартість цього товару, тощо. Інститут зміни способу виконання судового рішення є інститутом процесуального права та його застосування не може змінювати матеріально-правові відносини між сторонами.

Не погоджуючи з ухвалою суду 24.09.2020 року АТ «Державний ощадний Банк» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» подано апеляційну скаргу відповідно до вимог якої апелянт просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року та постановити нове рішення, яким заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про встановлення порядку виконання рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом та внесення змін до кредитного договору № 2382-н від 27 червня 2008 року, в якій просить встановити порядок виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2013 року по справі № 2/1522/27997/12, шляхом надання дозволу на реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний Банк» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування доводі апеляційної скарги представник банку зазначає, що обрання іншого порядку виконання рішення не змінюватиме його по чуті, оскільки для позивача обидва варіанти матимуть один результат стягнення конкретної визначеної судом суми заборгованості по кредиту, що буде мати наслідком захист прав на виконання рішення суду та порушення припинення порушення права банку з боку відповідача. З огляду на зазначене, апелянт вважає, що встановлення порядку виконання рішення суду про стягнення боргу шляхом надання дозволу на реалізацію (продаж) на прилюдних торгах нерухомого майна в межах процедури виконавчого провадження не змінює його суті, а лише є новим заходом для виконання рішення суду.

Також, зазначає, що в даному випадку неповнолітній ОСОБА_3 не є дитиною ОСОБА_1 , а тому має право лише на проживання у квартирі, та з огляду на зазначене, дозвіл органу опіки та піклування на продаж нерухомості з зареєстрованим у ній неповнолітнім, непотрібна.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.11.2020 року справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича за участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» про встановлення порядку виконання рішення було призначено до розгляду.

На підставі Розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями № 3342 від 05.08.2021 року відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №1612/0/15-21 від 20.07.2021 "Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" та з врахуванням пунктів 2.3.49., 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду за вказаною цивільною справою було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 05.08.2021 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - О. В. Князюка, суддів: Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. для розгляду справи № 1522/27997/12 за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича за участю заінтересованих осіб ОСОБА_1 , акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» про встановлення порядку виконання рішення.

Розпорядженням № 4101 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.08.2021 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О. В., суддів: Заїкіна А.П. та Погорєлової С. О.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.08.2021 року справу було прийнято до провадження головуючого Князюка О.В. та призначено до розгляду на 16.09.2021 року на 10:00 год.

16.09.2021 року в судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вказана цивільна справа тривалий час перебуває в провадженні апеляційного суду, учасникам справи була надана можливість реалізувати свої процесуальні права з доведення своєї позиції по справі, вони реалізували свої процесуальні права ще до введення державою карантину.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, а також те, що учасники справи реалізували своє процесуальне право щодо участі у судовому засіданні під час розгляду справи та висловили свою процесуальну позицію, тобто створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності сторін.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

П. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевіривши заяву про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до вірних наступних висновків.

Системне тлумачення положень ст. 435 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1ст.18 ЦПК України)

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Отже, предметом правового регулювання в статті 435 ЦПК України є питання, пов`язані з певними обставинами щодо виконання рішення суду, а не питання ухвалення нового чи іншого рішення, зміни рішення.

Положення ст. 435 ЦПК України не передбачають права суду та можливості для нього зміни резолютивної частини раніше ухваленого рішення. Вирішуючи питання про зміну способу або порядку виконання рішення суд не вправі ухвалити фактично нове рішення щодо нового чи іншого предмету позову та щодо іншої особи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто при вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясовувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення чи істотно ускладнення його виконання.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

При цьому, ключовим питанням є те, що під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

При вирішення питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Отже, питання щодо встановлення способу і порядку виконання рішення суду може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні цього рішення.

Згідно із ч.1 ст.36 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст.16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявником не зазначено та не надано доказів щодо наявності обставин, що ускладнюють виконання заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 31 серпня 2017 року або роблять його виконання неможливим у спосіб, встановлений раніше.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2013 року задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом та внесення змін до кредитного договору № 2382-н від 27 червня 2008 року та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 688 044 (шістсот вісімдесят вісім тисяч сорок чотири) грн. 86 коп., яка складається із: прострочених процентів за користування кредитом 537 451 (п`ятсот тридцять сім тисяч чотириста п`ятдесят один) грн. 78 коп.; пені за прострочений основний борг по кредиту 23 556 (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 42 коп.; пені за прострочені проценти за користування кредитом 127 036 (сто двадцять сім тисяч тридцять шість) грн. 66 коп. та судовий збір.

02.08.2013 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №2/1522/27997/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом та внесення змін до кредитного договору № 2382-н від 27 червня 2008 року та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 688 044 (шістсот вісімдесят вісім тисяч сорок чотири) грн. 86 коп., яка складається із: прострочених процентів за користування кредитом 537 451 (п`ятсот тридцять сім тисяч чотириста п`ятдесят один) грн. 78 коп.; пені за прострочений основний борг по кредиту 23 556 (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 42 коп.; пені за прострочені проценти за користування кредитом 127 036 (сто двадцять сім тисяч тридцять шість) грн. 66 коп. та судового збору.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. знаходиться виконавче провадження ВП 59648096 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1522/27997/12, який видано 02.08.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 688 044 (шістсот вісімдесят вісім тисяч сорок чотири) грн. 86 коп., яка складається із: прострочених процентів за користування кредитом 537 451 (п`ятсот тридцять сім тисяч чотириста п`ятдесят один) грн. 78 коп.; пені за прострочений основний борг по кредиту 23 556 (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 42 коп.; пені за прострочені проценти за користування кредитом 127 036 (сто двадцять сім тисяч тридцять шість) грн. 66 коп. та судового збору. Боржником у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_1 .

25.07.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, боржника попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Приватним виконавцем ухвалено постанови про звернення стягнення на майно боржника та про накладення арешту на майно боржника ВП № 59648096 від 25.07.2019 року.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було направлено запити до реєструючи установ з метою встановлення майнового стану боржника.

Згідно довідки ПФУ боржник пенсію не отримує. Згідно довідки ДФС за боржником відсутні відкриті розрахункові рахунки в банках та відсутні джерела отримання доходу. Відповідно до інших відповідей з реєструючи установ, рухомого майна яке належить боржнику на праві власності не виявлено, що підтверджується довідками Державного агентства рибного господарства, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, Регіонального сервісного центру в Одеській області, Головного управління Держпраці в Одеській області.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 належить на праві власності нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 .

15.10.2019 року приватним виконавцем Цинєвим А.О., за участі представника боржника, представника стягувача та у присутності понятих проведено опис та арешт майна боржника, відносно вказаної квартири, про що винесено відповідну постанову.

Згідно з довідкою Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 27.08.2019 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_3 2004 року народження.

Відповідно до листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.10.2019 року за вих. №01-13/773/1 вих., приватному виконавцю відмовлено у наданні дозволу щодо звернення стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , без конкретизації відповідних норм та належного обґрунтування такої відмови.

Згідно з актами приватного виконавця від 08.10.2019 року та 15.10.2019 року, за адресою: АДРЕСА_2 , ні ОСОБА_1 , ні неповнолітній ОСОБА_3 у даній квартирі не проживають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо реєстрації неповнолітньої дитини за вищезазначеною адресою, то ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки і піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Згідно з пунктом 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі Інструкція), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Відповідно до підпункту 4 абзацу 3 пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Згідно з ч.2 ст.18 Закону України "Про охорону дитинства" діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Ураховуючи вимоги Закону "Про виконавче провадження", Закону "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012року №512/5, державний або приватний виконавець зобов`язаний в разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.09.2020 року у справі №303/3043/19 і від 25.11.2019 у справі №718/482/15-ц та від 10.10.2019 у справі №751/15667/15-ц.

Отже, ця норма встановлює необхідність отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування для здійснення будь-яких угод з нерухомим майном, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Таким чином, законодавством закріплено виключно лише за органами опіки та піклування і службами у справах дітей право на надання дозволів на вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, яким володіє чи користується дитина.

З огляду на зазначене, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо непотрібності висновку органу опіки та піклування для надання дозволу на реалізацію майна, на яке має право користування неповнолітня дитина.

Таким чином, відсутність прямої вказівки в Законі України "Про виконавче провадження" про необхідність отримання попередньої згоди органу опіки та піклування на реалізацію майна право власності на яке або право користування яким мають діти, отримання такого дозволу є обов`язковим, виходячи з положень інших законів.

З вищевказаних підстав суд вважає необгрунтованими твердження приватного виконавця про те, що він не зобов`язаний та не має права отримувати дозвіл органу опіки та піклування з метою передачі на примусову реалізацію майна, право користування яким мають діти.

Судом встановлено, що приватний виконавець не звертався до органу опіки та піклування, з проханням розглянути питання про примусову реалізацію житла, право користування яким мають діти, та прийняти відповідне рішення про надання дозволу на примусову реалізацію квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного судового рішення про передачу спірного майна на реалізацію, право користування у якому має неповнолітня дитина.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. про встановлення порядку виконання рішення.

РЕЗУЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 24.09.2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова