441/1216/21 2/441/507/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.09.2021 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Перетятько О.В.,

за участі секретаря Сороки М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Орган опіки і піклування Городоцької РДА про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Орган опіки і піклування Городоцької РДА, у якому просить усунути їй перешкоди у користуванні будинком та виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок було реконструйовано та перебудовано, всі роботи по його облаштуванню здійснювались за кошти позивачки. У вказаному житловому будинку проживала позивачка з колишнім чоловіком та дітьми. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він зловживав алкоголем, постійно застосовував до неї фізичне та психологічне насильство. Крім того, руйнував майно будинку, не бажає самостійно звільнити житло, що перешкоджає позивачці у повній мірі користуватися об`єктом права власності. ОСОБА_1 безрезультатно неодноразово зверталась до відповідача з проханням виселитись із будинку в добровільному порядку, однак на такі прохання останній не реагує. По даний час відповідач продовжує проживати у належному позивачці будинку, де комунальні платежі не сплачує, за будинком не доглядає. Вона разом з дітьми вимушена проживати у родичів в квартирі з 2015 року.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Кісь О.Р. у поданій суду заяві позов підтримала в повному обсязі, заперечень щодо постановлення заочного рішення не висловила.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлялись належним чином.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Оглянувши заяви представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд ухвалює рішення про задоволення позову на підставі наявних у справі доказів, у порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з частиною першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, непорушність права власності проявляється у тому, що правомірним буде визнане лише таке позбавлення права власності або обмеження у його здійсненні, яке відбувається у випадках і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовані положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (BUDCHENKO v. UKRAINE, № 38677/06, § 40, ЄСПЛ, від 24 квітня 2014 року).

З аналізу статті 8 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, викладених у рішеннях ЄСПЛ убачається, що виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 383 ЦК України передбачено, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім"ї.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_1 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 243583736 від 09.02.2021 (а.с. 19).

Із позовної заяви, матеріалів справи вбачається, що відповідач вселився у спірне житло як член сім`ї позивачки, 06.05.2003 зареєстрував своє місце проживання у будинку, що підтверджується наданою на запит суду відповіддю відділу та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області (а.с. 41).

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 25.01.2016 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 11).

Згідно рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23.11.2015 з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 26.05.2021 існує заборгованість в розмірі 113191,50 грн. (а.с. 26-27, 29).

Із оглянутих та досліджених в судовому засіданні матеріалів, зокрема, письмової заяви від 31.03.2021, талону-повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, позивачка зверталась до Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області із письмовою заявою, в якій просила вжити заходів до її колишнього чоловіка відповідача по справі, щодо його агресивної поведінки та постійної загрози життю ОСОБА_1 та дітей (а.с. 30, 31).

Як вбачається із долучених до матеріалів справи довідки-характеристики на ОСОБА_2 , виданої Великолюбінською селищною радою Львівського району Львівської області № 733 від 18.05.2021, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою проживає один, веде аморальний спосіб життя, всередині будинку антисанітарні та незадовільні умови, відсутні меблі та засоби особистої гігієни, через несплату комунальних послуг існує заборгованість, припинено постачання газу (а.с. 24, 25).

На неодноразові прохання позивачки звільнити житловий будинок ОСОБА_2 категорично відмовляє, ініціює конфлікти та бійки, руйнує житло, зловживає алкоголем, курс реабілітації у медичних закладах проходити відмовляється.

З позовної заяви, матеріалів справи вбачається, що позивачка з дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , проживають без реєстрації по АДРЕСА_2 на території ЛКП «Господар», однак вона має намір повернутися з дітьми у власне житло, навести в ньому лад, використовувати за призначенням земельну ділянку. Зазначає, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, проте хоче, щоб сім`я жила у належних умовах, в її власному помешканні (а.с. 10, 31а- 34).

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною 1 ст.116 ЖК України встановлено: якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують житлове приміщення або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого житлового приміщення.

Для застосування правила цієї статті необхідна одночасна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу мають на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Так, при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 Житлового кодексу Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, необхідно виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винної особи може відбутися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 305/1695/16-ц.

Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (п.1 ст.8) гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

З огляду на наведені норми, аналізуючи вище викладені обставини, докази, надані на їх підтвердження, що відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відзиву суду не надав, не заявив та не представив суду жодного заперечення заявленим позивачкою вимогам, не підтвердив їх належними та допустимими доказами, а тому із вищезазначених підстав, суд вважаєдоведеним той факт, що позивачці ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 здійснюються перешкоди у користуванні житловим будинком, що є в її власності, крім того, такий ним руйнується, вжиті до нього заходи попередження бажаних результатів не дали, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і їх взаємний зв`язок в сукупності, враховуючи принцип розумності та справедливості, інтереси власника житла та її неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а відтак, відповідача ОСОБА_2 слід виселити із вищевказаного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Орган опіки і піклування Городоцької РДА про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 , у користуванні житловим будинком, шляхом виселення, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_2 , із житлового будинку АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 04.10.2021.

Головуючий суддя Перетятько О.В.