Справа №443/103/21
Провадження №2/443/886/21
РІШЕННЯ

іменем України

30 вересня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Журавненської селищної ради Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

за участю:

представника позивача ОСОБА_5 ,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до Журавненської селищної ради Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просить:

встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

встановити факт належності ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційного посвідчення, виданого Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації 19.03.1965 року на ім`я « ОСОБА_7 »;

визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивачки покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір позивачки ОСОБА_8 . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла належна їй частина житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 . Зазначений будинок був придбаний за час перебування у шлюбі із її чоловіком ОСОБА_6 , що був об`єктом спільної сумісної власності подружжя. ОСОБА_8 була постійно зареєстрована і проживала у АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від ОСОБА_8 у виконкомі Журавнівської селищної ради 13.12.2007 року за №296 посвідчено заповіт на все майно в користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях. Цей заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. До дня смерті і на день смерті ОСОБА_8 разом з нею в даному господарстві проживав її чоловік ОСОБА_6 . Спадкоємці за заповітом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_8 спадщину не прийняли у жоден із способів, передбачених законодавством. Оскільки ОСОБА_6 постійно проживав у селищі Журавно із своєю дружиною на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважався таким, що її прийняв, проте юридично не оформив. Таким чином, прийнявши спадщину після смерті своєї дружини, ОСОБА_6 став фактичним одноосібним власником зазначеного житлового будинку. Після смерті дружини ОСОБА_6 важко захворів, тому позивачка забрала його до себе у м. Калуш на постійне проживання, щоб здійснювати за ним догляд, де вони постійно проживали. ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Калуш помер батько позивачки ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 . На випадок своєї смерті ОСОБА_6 залишив заповіт, посвідчений 13.12.2007 року за №297, на все майно в користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях. Цей заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. Оскільки спадкоємці за заповітом спадщину не прийняли, то на підставі ч.2 ст.1223 ЦК України позивачка одержала право спадкувати за законом, як спадкоємиця першої черги. Окрім позивачки, до спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 відносився його син ОСОБА_4 , однак він спадщину не прийняв, оскільки не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не звертався до нотаріуса із заявою щодо її прийняття. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, нотаріус відмовив у його видачі, мотивуючи пропуском піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через розбіжності в свідоцтві про смерть та в правовстановлюючих документах на майно померлого: « ОСОБА_9 » « ОСОБА_10 ». Окрім того, у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на житловий будинок. Крім цього, у свідоцтві про народження позивачки її батьком записаний ОСОБА_6 , що робить неможливим встановити їх родинні відносини, а саме те, що позивачка є дочкою покійного ОСОБА_6 .

Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача Журавненської селищної ради Львівської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив про відсутність на час розгляду даної заяви в суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення або невизнання позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі, наслідки визнання позову їм відомі.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивачки подано заяву про виклик свідків (а.с.44), заяву про заміну учасників справи (а.с.45), заяву про розгляд підготовчого засідання за відсутності його і позивачки та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.55).

Представником відповідача Журавненської селищної ради Львівської області подано заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.43, 46).

Відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 подано заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову (а.с.52, 53, 54).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 22.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.39-40).

Ухвалою підготовчого засідання від 01.04.2021 залучено до участі у справі відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та відкладено підготовче засідання (а.с.47-48).

Ухвалою від 16.06.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.57-58).

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_6 та ОСОБА_11 одружились 15.02.1958. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_12 », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 15.02.1958 (а.с.13).

Батьками ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.05.1959 (а.с.14).

Відповідно до Реєстраційного посвідчення від 19.03.1965, ціле домоволодіння, АДРЕСА_3 , рахується за ОСОБА_7 (а.с.26).

Договором купівлі-продажу 01.12.1962, ОСОБА_14 продав ОСОБА_15 житловий будинок по АДРЕСА_3 (а.с.28).

ОСОБА_16 та ОСОБА_13 уклали шлюб 08.09.1984 у Журавне Жидачівського району Львівської області. Після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « ОСОБА_17 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 08.09.1984 (а.с.15).

Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №050200 від 18.02.2002, ОСОБА_6 на підставі рішення V сесії ІІ-го дем. скликання, ХVІІ сес ІІІ дем. скл. Журавнівської селищної ради народних депутатів від 10.03.1995, 18.09.2001, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1125 га в межах згідно з планом, яка розташована на території АДРЕСА_1 та призначена для обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №104 (а.с.36).

13.12.2007 ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Журавнівської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за №296, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом буде мати право ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у рівних долях (а.с.18).

13.12.2007 ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Журавнівської селищної ради та зареєстрованого в реєстрі за №297, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом буде мати право ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.22).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у селищі Журавно Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Калуш Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвами про смерть від 02.02.2012 та 23.09.2014 (а.с.16, 21).

Довідкою Журавненської селищної ради №1691 від 16.09.2014 встановлено, що ОСОБА_8 була постійно зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт від ОСОБА_8 посвідчено у користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у рівних долях. ОСОБА_6 був постійно зареєстрований і проживав разом з дружиною ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 до дня смерті і на день смерті дружини, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Там же був зареєстрований і проживав до дня своєї смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під АДРЕСА_1 рахується господарство, що належало ОСОБА_6 . Ніхто крім нього до дня і на день його смерті за зазначеною адресою не був зареєстрований і не проживав (а.с.17).

Як вбачається з витягів зі Спадкового реєстру №59553789, №59553778 від 24.02.2020 від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 складено заповіти. Спадкові справи після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не заводилися, свідоцтва не видавалися (а.с.19, 20, 23, 24).

Згідно з довідками Журавнівської селищної ради №283 та №284 від 27.02.2020, вулицю Радянська смт. Журавно Жидачівського району Львівської області перейменовано на вулицю Петра Дорошенка відповідно до рішення виконавчого комітету Журавнівської селищної ради народних депутатів від 20.11.1991 та згідно зі списками назв вулиць і нумерацій будинків в смт. Журавно, житловому будинку, головою якого був ОСОБА_6 , присвоєно адресу: АДРЕСА_1 (а.с.25).

Постановою Жидачівської ДНК від 07.02.2020 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 зв`язку з тим, що вона пропустила піврічний термін, передбачений цивільним законодавством, на подання заяви, а також наявні розбіжності в свідоцтві про смерть та в правовстановлюючих документах на майно померлого: « ОСОБА_9 », « ОСОБА_10 » (а.с.35).

Відповідно до технічного паспорта від 03.03.2020, в АДРЕСА_1 розташований житловий будинок «А-1» загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами, а саме: гаражем «Б», сараєм «В», воротами №1, огорожею №2, огорожею №3 (а.с.29-31).

Свідок ОСОБА_4 надав суду показання, за змістом яких позивачка його рідна сестра. Батько проживав в АДРЕСА_1 у будинку, який був ним придбаний. Після смерті матері сестра забрала батька проживати до себе в м.Калуш. Інших осіб з ім`ям ОСОБА_7 в селі немає.

Свідок ОСОБА_18 надав суду показання, за змістом яких він є племінником позивачки та часто приходив до неї у гості, де бачив її батька. Позивачка доглядала батька з 2012 року. Той проживав разом з нею до дня смерті.

Зміст правовідносин.

Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивачки разом із батьком на час відкриття спадщини, неоднаковим записом у правовстановлюючих документах імені батька позивачки, що ставить під сумнів належність батькові реєстраційного посвідчення, виданого Стрийським МБТІ від 19.03.1965, а також у зв`язку з неоднаковими записами у правовстановлюючих документах, які підтверджують родинний зв`язок між спадкоємцем та спадкодавцем, що ставить під сумнів родинні зв`язки позивачки з батьком та унеможливлює оформлення позивачкою спадщини після смерті батька у позасудовому порядку.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, відповідно до пунктів 1 та 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту.

Водночас, нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в пунктах 1, 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_4 на час відкриття спадщини (день смерті ОСОБА_6 ).

Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Водночас, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт постійного проживання позивачки ОСОБА_1 разом із батьком ОСОБА_6 на час смерті останнього повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами та показаннями свідків), які узгоджуються між собою та відповідають критеріям належності і допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають.

Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту постійного спільного проживання позивачки з батьком ОСОБА_6 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Калуш Івано-Франківської області, ОСОБА_7 , на ім`я якого видано реєстраційне посвідчення Стрийським МБТІ 19.03.1965 (запис в реєстровій книзі №484) та ОСОБА_6 (зазначений у свідоцтві про народження позивачки як її батько) є однією і тією ж особою батьком позивачки. Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами та показаннями свідків), які узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, доповнюють один одного, відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають.

Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту родинних відносин між позивачкою та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_6 та факту належності ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Калуш Івано-Франківської області, правовстановлюючого документа реєстраційного посвідчення, виданого Стрийським МБТІ 19.03.1965 року на ім`я ОСОБА_7 .

Суд зазначає, що встановлення цих фактів породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки усуває перешкоди у вирішенні питання спадкування нею належних ОСОБА_6 прав та обов`язків, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 належав на праві приватної власності ОСОБА_6 .

За життя ОСОБА_6 зробив особисте розпорядження на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак спадкоємці за заповітом спадщину не прийняли та відмовилися від її прийняття. З огляду на викладені обставини, спадкування відбувалося за законом за правилами, встановленими ЦК України. ОСОБА_1 входить до першої черги спадкоємців за законом (як дочка спадкодавця) і є єдиною спадкоємицею цієї черги, яка вважається такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки як встановлено судом вище постійно проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляла про відмову від неї. Інших спадкоємців першої черги, які мали б (не втратили) право на спадкування, судом не встановлено.

Таким чином, ОСОБА_1 має обґрунтоване право на спадщину як спадкоємиця першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_6 , однак позбавлена можливості юридично оформити право власності на це майно у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса, через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Журавненської селищної ради Львівської області (місцезнаходження: Львівська область, Стрийський район (колишній Жидачівський район), смт. Журавно, вул. С.Бандери,2, ідентифікаційний код юридичної особи 04374890), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_7 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_7 ) про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Калуш Івано-Франківської області.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у АДРЕСА_4 на час відкриття спадщини (день смерті ОСОБА_6 ).

Встановити факт належності ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Калуш Івано-Франківської області, реєстраційного посвідчення, видано Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації 19.03.1965 на ім`я ОСОБА_7 , про що зроблено запис в реєстрову книгу за №484.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на житловий будинок «А-1» загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами (гаражем «Б», сараєм «В», воротами 1, огорожею 2, огорожею 3), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 08 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів