н/п 2/490/3476/2021 Справа № 490/4184/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Волошиній Я.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення з позовом до суду до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позову посилається на те, що рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 23.02.2017 року шлюб між сторонами розірвано, від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 . Домовленості щодо способу утримання джитини в добровільному порядку з відповідачем не досягнуто. Дитина залишилася проживати з матір`ю, перебуває на її утриманні. Тому вимушена звернутися до суду з цим позовом. Зазначає, що рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку.

В вересні 2021 року відповідачем надано відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень посилається на те, що 19.11.2011 року між сторонами був укладений шлюб, який рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 23.02.2017 року розірвано. В період перебування у шлюбі була придбана двокімнатна квартира у м.Миколаєві за 147 172 грн, про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 11.07.2012 року й витяг про державну реєстрацію прав № 34996566 від 30.07.2012 року. Після розірвання шлюбу, за усною домовленістю з позивачкою, у присутності ОСОБА_5 , що вона не буде ставити питання про стягнення аліментів на користь доньки ОСОБА_3 , уклали договір про виділ нерухомого майна зі складу спільного майна подружжя. Відповідно до цього договору квартира, перейшла у приватну власність ОСОБА_1 . Отже позивачка не мала права звертатися до суду. З березня 2020 року відповідач перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 . Від фактичного шлюбу з ОСОБА_6 відповідач має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На утриманні віповідача перебуває і донька цивільної дружини - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також на утриманні відповідача знаходяться його батьки: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які мають групу інвалідності. Відповідач на даний момент не має постійної роботи та стабільного заробітку, а його цивільна дружина з 17.05.2021 року знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною.

Ухвалю суду від 04.06.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні та згодна на заочний розгляд справи. підтримала позов з виклдаених підстав, просила про його задволення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.Надав відзив суду в якому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, сторони є батьками малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на час озгляду справи проживає разом з позивачкою.

Матеріалами справи підтверджується,що відповідач є батьком також малолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ., які проживають разом із відповідачем та знаходяться на його утриманні.

Згідно довідки виданої Вільнозапорізькою сільською радою Новоюр ївськогого старостинського округу № 2 Баштанського району Миколаївської області від 03.09.2021 року на утриманні відповідача знаходиться, ще донька цивільної дружини ОСОБА_6 - ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно договору купівлі-продажу квартири за реєстровим № 1479 від 11.07.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .

З договору про виділ нерухомого майна зі складу спільного майна подружжя за реєстровим № 431 від 16.05.2017 року вбачається, що цим договором, сторони за взаємною згодою здійснюють виділ нерухомого майна зі складу спільного майна подружжя, придбаного ними у спільну сумісну власність в період шлюбу, зареєстрованого 19.11.2011 року відділом ДРАЦС Новобузького РУЮ Миколаївської області, який розірвано рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 23.02.2017 року. Після укладення цього договору квартира переходить у особисту власність ОСОБА_1 , а право спільної сумісної власності подружжя на квартиру припиняється.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рекомендований розмір аліментів на одну дитину складає розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Згідно положень частини третьої статті 181 СК України, спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи положення статей 181, 182, 184 СК України, суд перш за все приймає до уваги інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення , натомість відповідач взагалі не надав суду жодних доказів на підтвердження свого матеріального становища, навіть не посилався на розмір свого доходу. При цьому відповідач у своєму відзиві зазначив, що у разі задволення позову та стягнення з ОСОБА_2 , аліментів навіть у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитни відповідного віку позбавить відповідача можливості на утримання інших малолітніх дітей.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі з 01 липня 2021 року становить 2510 грн.

Стаття 15 Цивільного кодексу закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч.1, 2 ст.27 конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які, за законом, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У ч.1 ст.89 ЦПК визначено: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За загальним правилом, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття. За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що після розірвання шлюбу, за усною домовленістю з позивачкою, сторони уклали договір, що вона не буде ставити питання про стягнення аліментів на користь доньки - ОСОБА_3 , суд не приймає до уваги ці доводи, так як відповідачем недоведено це належними доказами.

Та згідно ч.1 ст.190 Сімейного кодексу України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору.

Проте такого договору між сторонами укладено не було.

Суд звертає увагу на те, що перебування на утриманні відповідача ще дружини та її дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою дитиною чи іншими особами.

На думку суду, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що відповідач є працездатною та здоровою особою, зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає , що вимоги позову є обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити , що оскільки відповідачем надано належні докази стосовно того, що на його утриманні перебувають дві малолітні дитини сини ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , 2021 року народження, то аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 підлягають стягненню у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, але не менше законодавчо встановленого мінімального рівня- 50% від прожиткового мінімумум на дитину відповідного віку.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 4,5, 12,13,141, 259-265, 273,279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 травня 2021 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 940 грн. на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено - 08.10.2021 року.

Інформація про сторони

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Гуденко О.А.