ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 жовтня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2276/16-ц

Головуючий у першій інстанції Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1271/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі кол егії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

боржник: ОСОБА_3 ,

заінтересована особа: головний державний виконавець Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Яковенко Тетяна Миколаївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 липня 2021 року (постановлена о 11:51) у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зміну способу виконання судового рішення, -

У С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про зобов`язання останнього повернути їм автомобіль марки ЗАЗ 110307 легковий комбі - "В", 2002 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2016 року позов задоволено повністю; зобов`язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 автомобіль марки ЗАЗ 110307 легковий комбі - "В", 2002 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У травні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про зміну способу виконання вказаного вище рішення Ніжинського міськрайонного суду від 27 грудня 2016 року, просили замість повернення стягувачу автомобілю марки ЗАЗ 110307 легковий комбі - "В", 2002 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути стягувачу грошові кошти в сумі 16693 грн. 26 коп.

Заява обґрунтована тим, що згідно копії акту державного виконавця про передачу майна від 14 листопада 2017 року стягувачем ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті даного автомобіля, оскільки автомобіль пошкоджений. Оскільки автомобіль до використання непридатний, то виконання рішення про його повернення на даний час унеможливлюється. З урахуванням наведеного просили заяву задовольнити та змінити спосіб виконання судового рішення.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 липня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування витрат на правничу допомогу по 1000 грн з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до повторного викладу змісту заяви про зміну способу виконання рішення суду та обставин справи.

Заявники наголошують, що боржник ОСОБА_3 умисно пошкодив належний їм автомобіль та не має бажання його повертати, а тому є всі правові підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 , який просив задовольнити заяву, боржника ОСОБА_3 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що у справі не встановлено обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Суд зазначив, що зміна рішення про повернення стягувачу грошових коштів у сумі 16693,26 грн фактично змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, передбачений ст. 16 ЦК України, що є неприпустимим.

З такими висновками суд першої інстанції погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Судом у справі встановлено, що на виконання рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2016 року, яким зобов`язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 автомобіль марки ЗАЗ 110307 легковий комбі - "В", 2002 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 14 червня 2017 року видано виконавчий лист №740/2276/16-ц, який було пред`явлено до примусового виконання.

При примусовому виконанні вказаного виконавчого листа державним виконавцем складено Акт про передачу майна за рішенням суду від 14 листопада 2017 року, згідно якого стягувачем ОСОБА_1 14 листопада 2017 року було відмовлено у прийнятті автомобіля ЗАЗ 110307 легковий комбі -"В", 2002 року випуску, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , стягувачем зазначено про несправність автомобіля, боржником про отримання автомобіля у такому ж стані, як на момент передання (а.с. 67).

Постановою державного виконавця від 13 грудня 2019 року виконавчий лист №740/2276/16-ц, виданий 14 червня 2017 року, повернутий стягувачу ОСОБА_1 , підстава повернення - стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій. Також зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 13 грудня 2021 року (а.с. 95).

З копії постанови від 13 травня 2021 року про відкриття виконавчого провадження вбачається, що на виконанні у Ніжинському міськрайонному відділі ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 65397616 з примусового виконання виконавчого листа № 740/2276/16-ц, виданого 14.06.2017 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про зобов`язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 автомобіль марки ЗАЗ 110307 легковий комбі - "В", 2002 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 93).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Така ж норма міститься і в ст. 435 ЦПК України.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Звертаючись із заявою про зміну способу виконання судового рішення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилались на дії відповідача, який на виконання рішення суду надав майно в неналежному стані, що істотно ускладнює виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Аналіз зазначеної норм права дає можливість дійти до висновку про те, що зміна способу виконання рішення суду може мати місце лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять неможливим його виконання.

Перелік обставин, що можуть викликати зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Категорія «обставин, що ускладнюють виконання рішення» має оціночний характер віднесення тих чи інших обставин залежить від судового розсуду, а також від надання доказів, що доводять наявність подібних обставин.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Так, спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено у статті 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, що раніше встановлений.

Таких висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 25 листопада 2015 року по справі № 6-1829цс15, а також Верховний Суд у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 713/1062/17, у постанові від 11 грудня 2018 року по справі № 757/14092/15-ц.

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19 лютого 2009 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для зміни способу виконання рішення суду, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки задоволення заяви про зміну способу виконання рішення суду у спосіб, визначений заявниками, фактично змінить саме рішення суду по суті, а не спосіб його виконання.

Також, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що позов про зобов`язання повернути спірний автомобіль заявлений трьома співвласниками ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ). Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2016 року ОСОБА_3 зобов`язано повернути спірний автомобіль трьом співвласникам ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ). Проте заява про зміну способу виконання рішення Ніжинського міськрайонного суду від 27 грудня 2016 року, заявлена тільки двома стягувачами - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 , як стягувач, прав та інтересів якого безпосередньо стосується вирішення питання про спосіб виконання рішення суду, будь-яких вимог щодо зміни способу виконання рішення суду не заявляв, до участі у розгляді даного питання залучений не був. Таким чином, вирішення питання про зміну способу виконання рішення суду, ухваленого на користь трьох стягувачів, без участі одного із них, вбачається неможливим.

Отже, суд першої інстанції, правильно застосувавши норми статті 435 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про зміну способу виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та встановлені ним обставини, яким суд дав належну правову оцінку, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявником норм права.

За вказаних обставин, судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: І.О.Боброва

Н.В.Висоцька