Номер провадження: 22-ц/813/4683/21
Номер справи місцевого суду: 511/575/19
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Роздільнянської районної державної адміністрації, Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Роздільнянської районної державної адміністрації, Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею Ѕ частини житлового будинку із господарськими спорудами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Власником іншої Ѕ частини житлового будинку із господарськими спорудами є ОСОБА_1 . Земельна ділянка, на якій розташований вищезазначений житловий будинок із господарськими спорудами перебувала у її та ОСОБА_1 спільному користуванні, пропорційна до їх часток у праві власності вищезазначеного житлового будинку із господарськими спорудами, тобто по Ѕ кожній. Коли вона звернулася за наданням правової допомоги стосовно можливості приватизації нею своєї Ѕ частини земельної ділянки, під час надання консультації адвокатом були здійснені запити до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Державного земельного кадастру, на що була отримана інформація, із якої вона дізналася, що вказана земельна ділянка на підставі витягу з Державного земельного кадастру серії та номер: НВ-017 виданого 23 лютого 2017 року відділом у Роздільнянському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, та на підставі рішення сесії Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 522-VII від 10 квітня 2017 року, була передана у власність ОСОБА_1 . При складанні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої в АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 , з нею, як суміжним землекористувачем, в порушення п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, ст. 198 Земельного кодексу України, не були погоджені межі земельної ділянки, що є підставою для визнання незаконним та скасувати рішення сесії Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 522-VII від 10 квітня 2017 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої в АДРЕСА_1 та надання її у власність ОСОБА_1 , та державної реєстрації даної земельної ділянки. Тому, просила суд визнати незаконним та скасувати рішення сесії Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 522-VII від 10 квітня 2017 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,036 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої в АДРЕСА_1 та надання її у власність ОСОБА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,036 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0221, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 239).

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 лютого 2020 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 до Роздільнянської районної державної адміністрації, Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності задоволено у повному обсязі.

Визнано незаконним та скасовано рішення сесії Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області №522-УІІ від 10 квітня 2017 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,036 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої в АДРЕСА_1 та надання її у власність ОСОБА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,036 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0221, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 239).

Стягнуто з відповідачів: Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі, сплачений судовий збір у сумі 2305,20 гривень, витрати пов`язані з забезпеченням доказів у сумі 370,50 гривень, а всього на загальну суму 2675,70 гривень, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме:

- стягнуто з Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області , місцезнаходження: 67400, Одеська область Роздільнянський район, м.Роздільна, вул.Незалежності,9 на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 891,90 грн. за рахунок бюджетних асигнувань;

- стягнуто з Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, , місцезнаходження: 67452, Одеська область, Роздільнянський район, смт.Лиманське, вул. Центральна, №79 на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 891,90 грн. за рахунок бюджетних асигнувань;

- стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 20 лютого 2013 року Роздільнянським РС ГУ ДМС України в Одеській області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 891,90 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 лютого 2020 року повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі та здійснити розподіл судових витрат відповідно до закону.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 лютого 2020 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В своїх поясненнях на апеляційну скаргу, Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області просить суд скасувати рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 23.09.2021 року, з`явились позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 , представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 , представник Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Мурзіна Т.А, інші сторони у справі до суду не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власницею Ѕ частини житлового будинку із господарськими спорудами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про Державну реєстрацію прав, що зареєстровано у комунальному підприємстві спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Бюро технічної інвентаризації», номер запису:161 в книзі:5. ( т.1 а.с.15).

Відповідач ОСОБА_6 є власницею іншої Ѕ частини житлового будинку із господарськими спорудами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування будинку від 10.12.2002 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що зареєстровано у комунальному підприємстві спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Бюро технічної інвентаризації», номер запису:19 в книзі:1. ( т.2, а.с.68-69).

Позивач надала суду технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа №5-161, реєстровий номер 186 70802) виготовлений станом на 09.12.2011 року, згідно якого вона є власницею Ѕ частини вказаного будинку за рішенням суду, загальна площа земельної ділянки 1365 м2, під будинком, господарськими будівлями та спорудами: усього 279 м2, під будинком АДРЕСА_3 , під господарськими будівлями та спорудами 102 м2 (т.1,а.с.17-21, т.2, а.с.14).

Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 06.03.2007 року, ОСОБА_7 є власницею Ѕ частини вказаного житлового будинку, площа земельної ділянки під будинком, господарськими будівлями та спорудами: усього 258 м2, під будинком АДРЕСА_4 , під господарськими будівлями та спорудами 102 м2, загальна площа земельної ділянки не зазначена (т.2,а.с.70-72).

Для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 надано технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовлений станом на грудень 2013 року, де зазначено, що їй належить Ѕ частина вказаного житлового будинку, загальна площа земельної ділянки 1700 м2, під будинком, господарськими будівлями та спорудами: усього 153,4 м2, під будинком 67,4 м2, під господарськими будівлями та спорудами 86,0 м2 (т.1,а.с.96-99,162-166).

Згідно з Технічною документацією із землеустрою, складеною ТОВ «Центр Приватизації», щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 площа земельної ділянки складає 0,0360 га. (т.1 а.с. 59-113)

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -017 від 23.02.2017 року вбачається, що земельна ділянка, площею 0,0360га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0221, зареєстрована як об`єкт ( т.2, а.с.74)

Рішенням Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області №522-VІІ від 10.04.2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на території Лиманської селищної ради, розроблену ТОВ «Центр Приватизації» та передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0360га, кадастровий номер :02:002:0221 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,0360га, із земель житлової та громадської забудови Лиманської селищної ради за адресою: АДРЕСА_1 . ( т.1., а.с.55)

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85877833 від 26.04.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,036 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0221, номер запису про право власності 20148466 від 24.04.2017 року ( т.1, а.с.11-14)

Зазначений Витяг виданий на підставі Рішення Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 522-VІІ від 10.04.2017 року ( т.1, а.с.55)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач, заявляючи вимоги про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності, довела, що оскаржуване рішення сесії Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 522 VІІІ від 10.04.2017 року порушує її право на користування земельною ділянкою, яка знаходиться в межах земельної ділянки, на яку ОСОБА_1 отримала право власності.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті116 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

У статті 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

На виконання статті 106 ЗК України наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

У пункті 3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18 травня 2010 року № 376 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та в поясненнях до апеляційної скарги Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області посилаються на те, що суд першої інстанції змінив підставу позову, оскільки в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що «позивач ОСОБА_2 , заявляючи вимоги про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності, довела, що оскаржуване рішення сесії Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 522 - VIII від 10.04.2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і передачу їх у власність на території Лиманської селищної ради» порушує її право на користування земельною ділянкою, яка знаходиться в межах земельної ділянки, на яку ОСОБА_1 отримала право власності».

Однак, у позовній заяві ОСОБА_2 як підставу для позовних вимог вказано наступне: «При складанні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої в АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 , зі мною, як суміжним землекористувачем, в порушення п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, ст. 198 Земельного кодексу України, не були погоджені межі земельної ділянки, що передається у власність ОСОБА_1 , що є підставою для визнання незаконним та скасувати рішення сесії Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 522-УІІ від 10 квітня 2017 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої в АДРЕСА_1 та надання її у власність ОСОБА_1 , та державної реєстрації даної земельної ділянки».

Крім того, на думку апелянта та Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області суд першої інстанції залишив без уваги та належної оцінки наступні факти, підтверджені матеріалами справи: Лист ТОВ «ЦЕНТР ПРИВАТИЗАЦІЇ» від 09.08.2016 р. (щодо проведення 15.08.2016 року робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки виділеної ОСОБА_1 ) був завчасно надісланий та отриманий ОСОБА_2 , що підтверджується рекомендованим поштовим повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 12.08.2016 рок з її ( ОСОБА_2 ) підписом про отримання вказаного листа.

Акт обстеження від 28.04.2016 р. складений депутатом Лиманської селищної ради Демченко Л.Ф. та підписаний сусідами (3 особи), у якому констатується факт не підписання ОСОБА_2 технічної документації на земельну ділянку по причині конфлікту з ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду містить значну кількість фактів та посилань на обставини, які не мають безпосереднього відношення до предмету позову.

В поясненнях на апеляційну скаргу Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області зазначає, що попередні судові рішення, використані для обґрунтування оскаржуваного рішення, не зважаючи на намагання відповідача ( ОСОБА_1 ) вирішити конфлікт, та численні рекомендації комісій, ОСОБА_2 вчиняла дії (а також допускала бездіяльність), які створили перешкоди і унеможливили у подальшому юридичне визначення та встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою, а також виділення кожній стороні своєї частки в натурі.

На вказані посилання апелянта, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції для повного та всебічного розгляду справи були досліджені спори між співвласниками житлового будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ) щодо поділу житлового будинку та земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за позовами як однієї, так і другої співвласниці, оскільки вони неодноразово були предметом розгляду Роздільнянського районного суду Одеської області, апеляційного суду Одеської області, ВССУ з 2006 року по 2016 рік (т.1,а.с.100-103,106-109, т.2 а.с.9-13, 19, 21, 31-38).

Однак ні житловий будинок, ні земельна ділянка не були поділені між співвласниками в натурі.

Так, з рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 липня 2011 року вбачається, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні власністю задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_12 демонтувати шиферну огорожу, встановлену на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 та яка порушує право користування земельною ділянкою /двором/ та ділить двір навпіл. В частині вимог до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відмовлено повністю, як заявлених безпідставно. Вирішено питання стягнення судових витрат на користь позивача. Суд в мотивувальній частині рішення встановив, що ОСОБА_2 навела докази належності їй на праві приватної власності за рішенням суду від 28.01.2011 року Ѕ частини вказаного будинку та навела докази того, що право користування вказаним двором ОСОБА_2 набула спільно з ОСОБА_9 внаслідок набуття нею права власності на частину будинку, таким же правом користується і ОСОБА_9 . Вказане не протирічить вимогам ст.92 ЗК право користування земельною ділянкою, ст.95 ЗК України права користувачів, ст.116 ЗК України набуття права користування земельною ділянкою та відповідно до вимог ст.120 ЗК перехід права на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, або споруду, або будівлю. Таким чином, судом встановлено, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 березня 2010 року ОСОБА_9 було відмовлено у встановленні запропонованого нею порядку землекористування, тобто вказана земельна ділянка та двір знаходяться у спільному сумісному користуванні без виділення долей часток. Ніякого рішення жодним з органів місцевого самоврядування не приймалося. Тому суд прийшов до висновку, що збудована огорожа є перешкодою в користуванні Ѕ частиною будинку для ОСОБА_2 та порушує порядок користування земельною ділянкою, а тому вказана огорожа підлягає демонтажу. (т.2,а.с.19).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 грудня 2011 року апеляційна скарга ОСОБА_9 відхилена, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 липня 2011 року - залишено без змін. При цьому суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що збудована огорожа є перешкодою в користуванні Ѕ частини будинку для ОСОБА_2 та порушує порядок користування земельною ділянкою, а тому вказана огорожа підлягає демонтажу, оскільки ОСОБА_2 навела докази належності їй права приватної власності на частину будинку та навела докази того, що право користування вказаним двором ОСОБА_2 набула спільно з ОСОБА_9 внаслідок набуття нею права власності на частину будинку, таким же правом користується і ОСОБА_9 . При цьому враховано, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 березня 2010 року ОСОБА_9 було відмовлено у встановленні запропонованого нею порядку користування, тобто вказана земельна ділянка та двір знаходяться в спільному сумісному користуванні без виділення долей (часток). Ніякого рішення жодним із органів місцевого самоврядування не приймалося (т.2,а.с.9-13).

Рішення суду від 04.07.2011 року надійшло на примусове виконання до ДВС, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 24.05.2012 року, де зазначено, що згідно акту державного виконавця було зобов`язано ОСОБА_12 демонтувати шиферну огорожу встановлену на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , на якій знаходиться будинок АДРЕСА_1 та який порушує право користування земельною ділянкою (двором) та ділить двір навпіл. Рішення суду виконано. (т.2,а.с.20).

14 травня 2013 року за заявою ОСОБА_2 суд постановив ухвалу про роз`яснення рішення суду від 04.07.2011 року та на підставі ст.221 ЦПК України ухвалив: роз`яснити рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.07.2011 року по справі №2-437/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні власністю - позовні вимоги задоволено частково, а саме: вирішено демонтувати шиферну огорожу, яку було встановлено на межі та яка порушує порядок користування, в іншій частині відмовлено за відсутністю доказів по кожній із заявлених вимог. Судом чітко вказано, що необхідно демонтувати шиферну огорожу (т.2,а.с.21).

Незважаючи на існування не скасованого рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.07.2011 року, яким усунуто ОСОБА_2 перешкоди в користуванні власністю, зобов`язано ОСОБА_9 демонтувати шиферну огорожу, встановлену на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 та яка порушує право користування земельною ділянкою /двором/ та ділить двір навпіл, рішенням Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 22-VІІ від 10.03.2016 року ОСОБА_1 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0360га, в тому числі: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа земельної ділянки складає 0,0360га. ( т.1, а.с.59-113)

Згідно з Технічною документацією із землеустрою, складеною ТОВ «Центр Приватизації», щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 площа земельної ділянки складає 0,0360 га. (т.1 а.с. 59-113)

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -017 від 23.02.2017 року вбачається, що земельна ділянка, площею 0,0360га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0221, зареєстрована як об`єкт ( т.2, а.с.74)

Рішенням Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області №522-VІІ від 10.04.2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на території Лиманської селищної ради, розроблену ТОВ «Центр Приватизації» та передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0360га, кадастровий номер :02:002:0221 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,0360га, із земель житлової та громадської забудови Лиманської селищної ради за адресою: АДРЕСА_1 . ( т.1., а.с.55)

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85877833 від 26.04.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,036 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0221, номер запису про право власності 20148466 від 24.04.2017 року ( т.1, а.с.11-14)

Зазначений Витяг виданий на підставі Рішення Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 522-VІІ від 10.04.2017 року ( т.1, а.с.55)

З акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 28 квітня 2016 року вбачається, що межі земельної ділянки на місцевості співпадають з штучними лінійними рубежами (огорожа) і за бажанням замовника межовими знаками встановленого зразка не закріплювались, підпис ОСОБА_2 у вказаному акті відсутній (т.1,а.с.89).

Як зазначено в ситуаційній схемі експлікації земельних угідь, межа земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 у власність, проходить по лінії, де була раніше встановлена шиферна огорожа, яка у 2011 році демонтована вказаним вище рішенням суду, оскільки порушує право користування земельною ділянкою /двором/ ОСОБА_2 та ділить двір навпіл (т.1, а.с.83-88).

На підставі вказаного, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування ухвалено всупереч рішенню Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.07.2011 року про усунення ОСОБА_2 перешкод у користуванні власністю та його реалізація незаконно поновила перешкоду у користуванні земельною ділянкою, яка усунута судом. В результаті прийняття вказаного рішення ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку, до складу якої увійшов двір загального користування, а встановлення меж земельної ділянки по вказаній вище лінії, а саме: знесеної за рішенням суду шиферної огорожі, унеможливлює позивачу користуватися двором та входом/ в`їздом у двір домоволодіння АДРЕСА_1 .

Крім того, судом встановлено, що для складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у 2016 році ОСОБА_1 . Товариству з обмеженою відповідальністю «Центр приватизації» надано рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 серпня 2013 року по справі №1524/2-205/12 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 , третя особа Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області про поділ житлового будинку в натурі, згідно якого позовну заяву ОСОБА_9 - задоволено. Ухвалено провести поділ будинку з господарчими спорудами в АДРЕСА_1 в натурі відповідно до часток сторін у спільній власності . Виділити у власність ОСОБА_9 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 та передати їй у власність наступні приміщення будинку під літ.«А»: 2-2 передня загальною площею 9,20 кв.м., 2-4 їдальня загальною площею 6,50 кв.м., 2-5- житлова кімната загальною площею 13,00 кв.м., 2-6 житлова кімната загальною площею 11,10 кв.м., 2-7- житлова кімната загальною площею 14,00 кв.м., загальною площею - 53,80 кв.м., в тому числі житловою 38,10 кв.м., господарчі споруди під літ. «Г» - погріб, 1/2 частину «І» - мощіння, 1/2 частину «№1» - огорожі, 1/2 частину воріт та визнати за ОСОБА_9 право власності на добудовану нею до будинку веранду під літ."а-1" та господарчі споруди гараж під літ"Д", баню під. літ."Е", сарай під літ. "Ж". Виділити у власність ОСОБА_2 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 та передати їй у власність наступні приміщення будинку під літ.«А»: 1-2 коридор загальною площею 7,1 кв.м., 1-3 житлова кімната загальною площею 19,38 кв.м., 1-4 житлова кімната загальною площею 7,82 кв.м., 1-5 кухня загальною площею 9,05 кв.м., загальною площею 43,35 кв.м., в тому числі житловою 27,2 кв.м., та господарчі споруди під літ.»Б»- літня кухня, 1/2 частину «І» - мощіння, 1/2 частину «№1» - огорожі, 1/2 частину «№2 - воріт та визнати за ОСОБА_2 право власності на прибудову до будинку : веранду під літ "а". Визнання права власності на добудови до будинку за ОСОБА_9 та ОСОБА_2 не змінює розміру їх часток у праві спільної часткової власності . Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 в рахунок вішкодування різниці у вартості часток в розмірі 1160 грн.

Вказане рішення ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.11.2013 року залишено без змін.

Однак ОСОБА_13 не надала ТОВ «Центр приватизації» ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ від 16 квітня 2014 року, якою касаційна скарга ОСОБА_2 задоволена, рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 серпня 2013 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2,а.с.32-35).

За результатами нового розгляду вказаної справи було ухвалено рішення Роздільнянським районним судом Одеської області від 04.11.2014 року, згідно якого в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено в повному обсязі, як заявлених безпідставно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оспорює факт повідомлення її про те, що 15.08.2016 року ТОВ «Центром Приватизації» буде проведено роботу із закріпленням межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 ..

Апеляційний суд дослідив наданий позивачем Акт попереднього візуального обстеження спільного домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 від 18 травня 2016 року, затверджений першим заступником голови Роздільнянської РДА Д.О. Цибенко, з якого вбачається, що комісія дійшла висновку, що ні одна зі сторін власників не може вільно користуватися земельною ділянкою, так як самовільно встановлений паркан, що перешкоджає вільному доступу користування. Рекомендовано місцевому органу влади втрутитись в це спірне питання щодо усунення самовільного паркану. Доцільно відкрити прямий доступ з АДРЕСА_1 з подальшим встановленням воріт для належного, безпечного та безперешкодного входу на спільне земельне домоволодіння (т.2,а.с.41-42 з додатком фото таблицею на а.с.43-45).

За скаргами ОСОБА_2 на неправомірні дії щодо землекористування Роздільнянський ВП ГУНП складав висновки 17.04.2013 року та 16.06.2017 року, які надані суду (т.2,а.с.46-48).

Судом досліджені надані позивачем фото таблиці занедбаного стану провулку, по якому вона змушена потрапляти до свого домоволодіння, оскільки вхід на вулицю Лиманну їй перекрила відповідач ОСОБА_1 (т.2,а.с.119-130).

Під час розгляду даної справи судом за заявою ОСОБА_2 до Роздільнянської РДА проведено попереднє візуальне обстеження спільного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено Акт від 30 серпня 2019 року, затверджений заступником голови Роздільнянської РДА Н.І. Тарнавською, згідно якого комісія дійшла наступного висновку: ні одна із сторін співвласників не може вільно користуватися земельною ділянкою так як самовільно встановлений паркан, який перешкоджає вільному доступу у користуванні: ОСОБА_2 проходу по земельній ділянці до АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 проходу по земельній ділянці до огороду. Комісія рекомендує органу місцевого самоврядування у територіальній громаді, якого знаходиться дана земельна ділянка, а саме Лиманській селищній раді Роздільнянського району, втрутитись у спірне питання співвласників щодо усунення перешкод користування земельною ділянкою. Доцільно відкрити прямий доступ з АДРЕСА_1 з подальшим встановленням хвіртки (воріт) для громадянки ОСОБА_2 та хвіртки (воріт) зі сторони самовільної огорожі для громадянки ОСОБА_1 для належного, безпечного та безперешкодного входу на спільне земельне володіння (т.2,а.с.155-156).

Даючи оцінку вказаним актам, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що орган місцевого самоврядування ні в 2016 році, ні в 2019 році не прийняв до уваги рекомендації органу влади, а саме: Роздільнянської РДА щодо вирішення спірного земельного питання, а РДА самоусунулась від контролю за виконанням своїх рекомендацій, проблема землекористування між співвласниками не вирішена.

Зважаючи на те, що відповідачами не надано доказів, що погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача з боку ОСОБА_2 відбулося у формі відмови, то таке погодження не могло бути прийняте і враховане органом місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документа, який засвідчує право на земельну ділянку відповідача та при розгляді питання щодо передачі земельної ділянки у приватну власність.

Щодо посилань апелянта на те, що суд першої інстанці змінив підставу позову, зазначивши в мотивувальній частині свого рішення, що позивач ОСОБА_2 довела факт порушення її права на користування земельною ділянкою, апеляційний суд зазначає, що вказане судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні жодним чином не свідчить про те, що суд першої інстанції не дослідив підставу позовних вимог, щодо погодження меж земельної ділянки, а навпаки всебічно дослідив матеріали справи та встановив на підставі вже наявних висновків суду першої інстанції, апеляційної та касаційної інстанції, висловлених в судових рішеннях зазначених в постанові суду вище, факт наявності порушень прав ОСОБА_2 на користування земельною ділянкою та погодження меж земельної ділянки.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи нічим не обґрунтовані, висновків суду не спростовують, в зв`язку з чим рішення суду у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Роздільнянської районної державної адміністрації, Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.10.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А.Гірняк

С.М.Сегеда