Єдиний унікальний номер 317/2741/21
Провадження № 2/317/1065/2021

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Сидоренка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу та свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У належному їй житловому будинку зареєстрований ОСОБА_2 . Відповідно до довідки № 515 від 03.08.2021, виданої Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не мешкає з 2013 року. Відповідач не проживає в житловому будинку більше одного року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку немає і взагалі будинком він не цікавиться. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, оскільки позивачем було прийнято рішення щодо продажу житлового будинку. Позивачу не вдалось самостійно домовитись з відповідачем про добровільне зняття з реєстрації останнього.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Через канцелярію суду від позивача надійшла заява від 21.09.2021 про розгляд справи за її відсутності.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився. Через канцелярію суду від відповідача надійшла заява від 17.09.2021 про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач повідомляє, що на теперішній час мешкає на території Російської Федерації та повертатись до України не планує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 09.07.2009, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Грибановою О.В., позивач набула право власності на 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дана обставина підтверджується також й витягом з Державного реєстру правочинів № 7487220 від 09.07.2009.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.08.2021, посвідченого державним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори Зайцевою І.Г., ОСОБА_1 отримала у спадок від померлого чоловіка ОСОБА_3 (до переміни прізвища ОСОБА_4 ) 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 268904961 від 04.08.2021, за ОСОБА_1 04.08.2021 зареєстровано право власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Таким чином, на теперішній час ОСОБА_1 є власником усього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 01-45/1850 від 12.08.2021, виданої Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 з 05.06.2012.

За змістом довідки № 515 від 03.08.2021, виданої Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2013 року постійно не проживає за цією адресою.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною 1 статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак, положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок , квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.

Судом встановлено, що відповідач не є власником чи співвласником житлового будинку, жодних майнових прав на означений житловий будинок не має.

Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів наявності будь-яких договорів з приводу наявності права користування житловим будинком, не проживає у житловому будинку з 2013 року, визнав позов у повному обсязі, зазначивши, що він не має наміру повертатись до України, наявні підстави для задоволення позову. Суд враховує, що реєстрація відповідача у будинку позивача створює позивачу перешкоди у здійсненні ним свого права власності.

Також суд констатує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, а тому суд приймає визнання позову відповідачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 77-81, 141, 259, 89, 264-265, 267, 268 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_2 , виданий ГУ МВС Росії по Московській області, паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Запорізьким РВ УДМС України в Запорізькій області 16.04.2013, зареєстроване місце проживання в Україні: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання у Російській Федерації: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Д.І. Сакоян