Справа №2-3436/11
Провадження №4-с/489/44/21
УХВАЛА

іменем України

24 вересня 2021 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В., представника заявника Проніної О.О. , головного державного виконавця Чмих Л.В., розглянувши скаргу боржника ОСОБА_2 на бездіяльність начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) Павлюка П.М.,

встановив:

До Ленінського районного суду м.Миколаєва звернулася представник боржника ОСОБА_2 - адвокат Проніна О.О. із скаргою про визнання протиправною бездіяльність начальника Інгульського ВДВС у м.Миколаєві Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса) Павлюка П.М. щодо не зняття арешту за виконавчим провадженням №31291616 з всього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , та зобов`язати його вчинити необхідні дії щодо скасування арешту з усього нерухомого й рухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , накладеним за постановою державного виконавця Інгульського ВДВС Миколаївського ММУЮ Чмих Л.В. за виконавчим провадженням №31291616 від 17.06.2013 року, зареєстрованого державним реєстратором Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області Риженком О.С. за №24047475 (реєстраційний номер обтяження №5792475 від 27.05.2014 року) із видаленням записів в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що у травні 2021 року ОСОБА_2 стало відомо про накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно в рамках виконавчого провадження. Про існування виконавчого провадження ОСОБА_2 не було відомо та будь-які документи виконавчого провадження протягом 2013 - 2021 років він не отримував. 26.05.2021 року направлено адвокатський запит №22 з проханням повідомити на підставі якого виконавчого документу було накладено арешт та стан виконавчого провадження. 12.06.2021 року за результатами розгляду адвокатського запиту, отримано лист Інгульського відділу ДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №43349 від 02.06.2021 року про те, що в рамках виконавчого провадження №31291616 згідно постанови державного виконавця Інгульського ВДВС Миколаївського ММУЮ Чмих Л.В. від 17.06.2013 року, що проводилось на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м.Миколаєва по справі №2-3436/11 від 20.01.2012 року, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 54466,51 грн. та судові витрати - 664,66 грн., за яким накладено арешт на все майно боржника. Так, в рамках даного виконавчого провадженням зареєстровано обтяження у вигляді арешту на майно державним реєстратором Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області Риженком О.С. за № 24047475 (реєстраційний номер обтяження № 5792475 від 27.05.2014 року). Як вбачається із листа Інгульського відділу ДВС у м.Миколаєві від 02.06.2021 року виконавче провадження завершене 30.06.2015 року згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»(повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення) та на даний час знищене. Виконавчий лист після повернення до 02.06.2021 року повторно стягувачем не пред`являвся, отже є таким, що не підлягає виконанню, оскільки закінчився строк його пред`явлення для примусового виконання (1 рік), а тому подальше накладення арешту - безпідставне. У зв`язку із цим було направлено до Інгульського відділ державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного

міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заяву від 13.06.2021 року про скасування арешту щодо боржника. За результатами розгляду даної заяви відмовлено у припиненні арешту майна

боржника, що підтверджується листом Інгульського відділ державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 09.07.2021 року №54720. Відмова вмотивована тим, що відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду та з метою зняття арешту запропоновано перерахувати на рахунок відділу кошти в сумі 60817,49 грн., що складається борг за виконавчим документом 55131,17 грн., виконавчий збір 5513,12 грн., витрати виконавчого провадження -203,40 грн.

Лист Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві від 09.07.2021 року отримано представ боржника по електронній пошті ІНФОРМАЦІЯ_1 - 13 липня 2021 року, що підтверджується листування в електронній скринці від 13.07.2021 року. В діях начальника Інгульського ВДВС у м. Миколаєві має місце бездіяльність, яка полягає у незаконному арешті всього майна, що порушує майнові права боржника.

У зазначеному листі від 09.07.2021 року №54720 відсутнє будь-яке посилання на винесення постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, відсутні й реквізити

акту про знищення виконавчого провадження, в електронному вигляді виконавчі документи також відсутні, оскільки сканування документів ВП в АСВП здійснюється лише з 2016 року, що фактично

унеможливлює надати суду письмові докази на підтвердження вимог боржника та стверджувати про законність підстав пропонувати боржнику перерахувати на рахунок виконавчої служби кошти в сумі

60847,69 грн. Крім того, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» до 28.08.2018 року розмір виконавчого збору складає 10% фактично стягнутої суми, а не 10% від суми, що підлягає

примусовому стягненню. Накладення арешту на все майно боржника, свідчить про вчинення державним виконавцем дій спрямованих на виконання виконавчого документу, а тому у разі завершення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний вчинити усі дії передбачені відповідними нормами Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі зняти арешт, накладений на майно боржника, не вирішення даного питання вказує на порушення положення ч.1,2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року та ч. 1, 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Представник заявника вимоги скарги підтримав, державний виконавець проти задоволення скарги заперечував з тих підстав, що законодавством не передбачено зняття арешту з майна боржника в разі повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до статті 49 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року виконавче провадження підлягає закінченню у передбачених частиною першою цієї статті випадках. Зазначена норма права не передбачала такого випадку як закінчення виконавчого провадження у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Згідно із частинами 1, 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Виходячи з викладеного, Законом України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року не було передбачено право державного виконавця на зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки повернення виконавчого документа стягувачу не має наслідком закінчення виконавчого провадження.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, положеннями якого також не передбачено право державного виконавця на зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу.

У постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі № 137/1649/17 зазначено, що згідно зі статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

У постанові Верховного Суду від 17 січня 2018 року у справі №910/8019/15-г зроблено висновок, що державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №263/1468/17 зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження». Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів дійшли правильного висновку про те, що у зв`язку з відсутністю майна у боржника державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, але законодавством не передбачено право державного виконавця на зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу з цих підстав, який має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано і боржником за яким є саме заявник у цій справі.

Враховуючи, що повернення державним виконавцем 30.06.2015 року виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна у боржника не є підставою для закінчення виконавчого провадження згідно з приписами статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», то у цьому випадку відсутні передбачені законом підстави зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 , а отже вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.447, 451 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні скарги відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя

Повний текст ухвали складено 01.10.2021 року