Провадження № 2/521/43/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання - Юраш К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» металургійний завод, про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» металургійний завод, про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем вказано наступне.

Вона, позивач у справі, ОСОБА_1 , з вересня 1992 р. по 30 червня 2017 р. працювала на Донецькому металургійному заводі, який, на час звільнення, після декількох реорганізацій мав назву Філіал «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - металургійний завод».

З 28 лютого по 06 березня 2017 р. вона знаходилася на стаціонарному лікуванні, де їй була зроблена операція у зв`язку з діагнозом мультіфокальна папілярна карцинома щитовидної залози.

З 07 березня по 16 березня 2017 року, а потім з 17 березня по 28 березня 2017 року вона знаходилась на амбулаторному лікуванні в лікарні.

Згодом вона була направлена на лікування до м. Одеса, де у період з 29 березня по 04 квітня 2017 року знаходилась на стаціонарному, а з 05 квітня по 14 червня 2017 року на амбулаторному лікуванні в м. Одеса.

Загальний строк її непрацездатності склав 107 днів.

14 червня 2017 р. за результатами МСЕК позивачці була видана довідка про присвоєння другої групи інвалідності, яка була продовжена 24.06.2019 р.

Позивач вказала, що повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням

причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п`яти днів після винесення відповідного рішення.

Їй було надано відповідь Управлінням виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, що за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи Фонду, страхувальником ПрАТ «ДМ3» () заява-розрахунок на фінансування нарахованої їй допомоги по тимчасовій непрацездатності до відділення, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не надавалась.

Також, на її заяву про надання відповідної заяви-розрахунку, їй була надана відповідь з ПрAT «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД», згідно до якої, ПрAT не має можливості виконати зобов`язання, передбачені ст. 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» по причині відсутності первинної документації, у тому числі тієї, що стосується трудових правовідносин, у зв`язку із актами тероризму на території Донецької області в тому числі м. Донецьк.

Проте, позивач вважає, що відповідач в рамках чинного законодавства України, сплачував всі необхідні податки і обов`язкові платежі, передбачені, нормами законодавства, своєчасно і в повному обсязі нараховувались кошти в бюджет і цільові фонди, подавав відповідну звітність.

Таким чином, можна зробити висновок, що інформація про працівників та всі нарахування, які відповідач здійснював за цих працівників, наявна у відповідача та контролюючих органів. Дана

інформація наявна, в тому числі і у державних органах, до бюджетів яких здійснюються відрахування щодо працівників. Інформація про нарахування заробітної плати (яка необхідна для нарахування виплат з тимчасової втрати працездатності) отримана з відповідних фондів (довідка ОК-5, ОК-7, затверджені Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФ України від 18.06.2014р. № 10-1).

Листки непрацездатності, серії АА № 284269 та АА № 404240 були передані нею до бухгалтерії Філіалу «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - металургійний завод» для оформлення виплат.

У зв`язку з викладеним, просила, зобов`язати ПрАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» -металургійний завод», ідентифікаційний код - 30939178, подати в виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування за місцем реєстрації підприємства, заяву-розрахунок для отримання нею допомоги за рахунок Фонду.

Позивач у судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не прибув, до суду надав відзив, в якому вказав про наступне. Він заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 , так як Позивач наразі не перебуває у трудових відносинах з Відповідачем. Відповідач не здійснює виробничої діяльності у зв`язку з захопленням виробничих потужностей підприємства у 2017 році, оскільки вони розташовані у м. Донецьк на території проведення антитерористичної операції. У 2017 році Філія «металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» була ліквідована, а її працівники звільнені. У Відповідача серед власних джерел та первинної документації немає даних чи інформації про перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Відповідачем (накази по підприємству та філії про прийняття на роботу знаходяться на непідконтрольній території). За весь час після перереєстрації підприємства на підконтрольну територію України у м. Покровськ, ОСОБА_1 не зверталась до Відповідача з метою виходу на роботу, а також не надавала заяв про надання будь-яких відпусток. Позивач не працює на підприємстві Відповідача та не перебуває у будь-якій відпустці.

Відповідачем вказано, що він не має можливості подати заяву-розрахунок до Фонду, оскільки для цього йому необхідно буде зазначати недостовірні відомості та нести відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду та шкоду, завдану Фонду. Можливість складання заяви-розрахунку у нього відсутня, в силу обставин, що не залежать від нього, Відповідача у справі, а саме, в зв`язку з відсутністю документів, необхідних для такого розрахунку. Відповідач має складати такі заяви-розрахунки на підставі відповідних документів та власних даних. Після 2017 року трудових відносин між сторонами не було, тому жодних документів у Відповідача немає, а документи до 2017 року знаходяться на непідконтрольній території. З 17.03.2017 року в результаті протиправних дій невідомих осіб було захоплено усі промислові та адміністративні будівлі ПРАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» та ФІЛІЇ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМПЛЕКС» ПРАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД», що знаходяться у місті Донецьк. У зв`язку із вказаним, Відповідач не зміг продовжувати ведення господарської діяльності; виробничі потужності, майно та первинна документація підприємства перебувають у незаконному володінні невстановлених осіб. Факт захоплення Філії підтверджується витягом з кримінального провадження №0000777. Указом Президента України №62/2017, від 15.03.2017 р. припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення в межах Донецької та Луганської областей до повернення захоплених підприємств до функціонування відповідно до законодавства України. За таких умов учасниками підприємства (Відповідача) було прийнято рішення та здійснено перереєстрацію Відповідача у м. Покровськ Донецької області, де органи державної влади України повною мірою здійснюють свої повноваження. У зв`язку із неможливістю здійснювати виробничу діяльність у місті Донецьку та забезпечити безпечні умови праці працівникам підприємства рішенням Наглядової ради, від

17.03.2017 р. прийнято рішення про ліквідацію ФІЛІЇ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМПЛЕКС» ПРАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД». Таким чином, через втрату контролю і доступу Відповідача до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться в м. Донецьк, у тому числі до: Бухгалтерської та податкової документації, статистичної звітності, інформації про працівників філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «ДМ3», архівних даних, документів обліку та нарахування заробітної плати, трудових книжок працівників; оригіналів наказів; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками.

А тому, на думку відповідача, він позбавлений можливості відповідно до приписів законодавства оформити за встановленим зразком заяву-розрахунок, що містить інформацію про

нараховані Позивачу суми матеріального забезпечення.

Крім того, відповідач вказав, що з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України установлено карантин. П. 26 Постанови КМУ від 09 грудня 2020 р. № 1236 рекомендовано органам виконавчої влади, іншим державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності забезпечити на період дії карантину, з метою обмеження скупчення осіб в транспорті та на шляхах прямування на роботу, застосування за можливості гнучкого режиму робочого часу, який, зокрема, передбачає різний час початку і закінчення роботи для різних категорій працівників. Враховуючи дотримання Відповідачем зазначених рекомендацій, пошук, перевірка та опрацювання документів, що дали б змогу виявити дані, необхідні для підтвердження чи спростування трудових відносин з ОСОБА_1 , а також щодо даних, які відображаються у заяві-розрахунку, складання якого є предметом спору, є об`єктивно обмеженими. Наразі ним відзив складено за результатами такої роботи, але пошук даних триває. З урахуванням вказаного, просив відмовити в задоволенні позову (а.с.105-110).

Суд, дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, прийшов до висновку про таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Судом встановлено, що, з 28 лютого по 06 березня 2017 р. позивачка ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні, де їй була зроблена операція у зв`язку з діагнозом мультіфокальна папілярна карцинома щитовидної залози.

Вказане підтверджується ксерокопією листка непрацездатності (а.с.22).

Також, згідно до вказаного листка непрацездатності, на ньому присутній відбиток трикутної печатки з записом: ДНР. Також на ньому присутній відбиток круглої печатки ФІЛІЇ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМПЛЕКС» ПРАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» та відбиток штампу, на якому вказано: Копія вірна Філія «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», головний бухгалтер ОСОБА_2 та присутній її підпис. Також, є печатним та рукописним текстом запис: «Назначено пособие по временной нетрудоспособности в размере 100% за 7 рабочих (календарных) дней… Подлежит к оплате с 28.02. -06.03. за 7 дней включено в платежные ведомости за март 2017 Председатель комисии Е.В.Федосеева» (а.с.22).

З 07 березня по 16 березня 2017року ОСОБА_1 знаходилась на амбулаторному лікуванні в лікарні та продовжує хворіти. Вказане підтверджується ксерокопією листка непрацездатності (а.с.23).

Також, згідно до вказаного листка непрацездатності, на ньому присутній відбиток трикутної печатки з записом: ДНР. Також на ньому присутній відбиток круглої печатки ФІЛІЇ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМПЛЕКС» ПРАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» та відбиток штампу, на якому вказано: Копія вірна Філія «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», головний бухгалтер Костр та присутній її підпис. Також, є печатним та рукописним текстом запис: «Назначено пособие по временной нетрудоспособности в размере 100% за 10 рабочих (календарных) дней… Подлежит к оплате с 07.03. -16.03. за 10 дней Председатель комисии ОСОБА_3 » (а.с.23).

З 17 березня по 28 березня 2017 року позивач знаходилась на амбулаторному лікуванні в лікарні та продовжує хворіти, а в період з 29 березня по 04 квітня 2017 року ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні. Вказане підтверджується ксерокопією листка непрацездатності (а.с.25).

З 05 квітня по 14 червня 2017 року позивач знаходилась на амбулаторному лікуванні в м.Одеса.

Вказане підтверджується ксерокопією листка непрацездатності (а.с.24).

Отже, виходячи з викладеного, загальний строк непрацездатності ОСОБА_1 склав 107 днів.

14 червня 2017 року ОСОБА_1 визнана інвалідом другої групи.

14 червня 2017 р. за результатами МСЕК позивачці була видана довідка про присвоєння другої групи інвалідності, яка була продовжена до 24.06.2019 р.

24.06.2019 року при черговому переогляді ОСОБА_1 визнана інвалідом другої групи.

Вказане підтверджується ксерокопією Довідки до Акта огляду МСЕК (а.с.26).

Згідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», соціальне страхування здійснюється, зокрема, за принципами обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; обов`язковості фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; цільового використання коштів соціального страхування; відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

Приписами ч. 1 ст. 4 того ж Закону України, Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

За змістом ч. 5 ст. 15 того ж Закону України, роботодавець несе відповідальність, зокрема, за: несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом; шкоду, заподіяну застрахованим особам, або Фонду внаслідок невиконання, або неналежного виконання обов`язків, визначених цим Законом.

Статтею 19 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», встановлено, зокрема, що право громадян на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації матеріальне забезпечення за страховими випадками, які настали до їх ліквідації (реорганізації), виплачується застрахованим особам їх правонаступником, а в разі відсутності правонаступника - робочим органом Фонду за місцем здійснення обліку ліквідованого підприємства, установи, організації як страхувальника.

Позивачкою долучено індивідуальні відомості з Пенсійного Фонду України про застраховану особу - ОСОБА_1 , номер облікової картки НОМЕР_1 та страхувальників застрахованої особи, за період з 1999 року по 2017р., згідно до яких: всього за 2016 рік її роботи в філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», їй було нараховано заробітної плати - 96624,06 грн.; всього за січень -лютий 2017 року її роботи в філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», їй було нараховано заробітної плати - 20072,64 грн. (а.с.31-34).

З урахуванням індивідуальних відомостей з Пенсійного Фонду України про застраховану особу - ОСОБА_1 , номер облікової картки НОМЕР_1 та страхувальників застрахованої особи, в яких вказано щомісячний заробіток її роботи в філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», за період 2016 рік та за січень 2017 року, позивачкою самостійно зроблено розрахунок заробітної плати за попередні 12 місяців, що передували її знаходженню лікуванні (а.с.30).

Позивач вказала, що повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням

причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п`яти днів після винесення відповідного рішення.

Такої відповіді своєчасно відповідачем не було направлено позивачу і позивач таку відповідь не отримувала.

Відповідно до відповіді Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, від 16.12.2019 року, за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи Фонду, страхувальником ПрАТ «ДМ3» () заява-розрахунок на фінансування позивачу нарахованої допомоги по тимчасовій непрацездатності до відділення, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не надавалась (а.с.80-81).

Згідно до відповіді ПрAT «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД», на заяву позивачки про надання відповідної заяви-розрахунку, ПРАТ не має можливості виконати зобов`язання, передбачені ст. 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», по причині відсутності первинної документації в тому числі тієї, що стосується трудових правовідносин у зв`язку із актами тероризму на території Донецької області в тому числі м. Донецьк (а.с.79).

Статтею 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Позивачем до суду надано Довідку про те, що її взято на облік внутрішньо переміщеної особи, в якій вказано її місце проживання в АДРЕСА_1 (а.с. 64).

Тому, позивач звернулася з позовом до суду за місцем її проживання в м. Одесі.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1ст. 48 Кодексу Законів про працю України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. п.2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствам, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 року ДК СРСР по праці і соціальним питанням, яка діяла на момент заповнення трудової книжки, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , в вересні 1992 р. Донецьким металургійним заводом ім. В. І. Леніна була прийнята на посаду інженера-програміста.

Державне підприємство Донецький металургійний завод реорганізовано 10 квітня 1996 року в відкрите акціонерне товариство «Донецький металургійний завод», яке в подальшому було перейменовано в ЗАТ «Донецьксталь» - металургійний завод». Позивач була по переводу прийнята на роботу на ту ж посаду в ЗАТ «Донецьксталь» - металургійний завод».

В 2007 році на підставі Наказу №12/1 від 15.01.2007 року, ЗАО «Донецьксталь» - металургійний завод» створено відокремлений підрозділ філіал «Металургійний комплекс»

В 2011 році філія «Металургійний комплекс» ЗАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» перейменовано в філію «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод».

На підставі Наказу від 01.04.2014 року, позивачка призначена начальником бюро супроводження облікових інформаційних систем управління інформаційних технологій в філію «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», звідки 30.06.2017 року

була звільнена за угодою сторін. Підстава звільнення: Наказ №2, від 30.06.2017 року.

Вказане підтверджується ксерокопією трудової книжки (а.с.13-21).

Приписами ч. 3 ст. 77 ЦПК України встановлено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 79 ЦПК України зазначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.2 ст. 80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з вивчених у судовому засіданні доказів, судом було встановлено, що, на час звільнення, а саме: 30.06.2017 року, у відповідача була трудова книжка позивача та інші дані, які стали підставою для нарахування та виплати позивачу коштів при її звільненні 30.06.2017 року, з підприємства.

Посилання відповідача на те, що за весь час після перереєстрації підприємства на підконтрольну територію України у м. Покровськ, ОСОБА_1 не зверталась до Відповідача з метою виходу на роботу, а також не надавала заяв про надання будь-яких відпусток і вона наразі не працює на підприємстві Відповідача та не перебуває у будь-якій відпустці, суд не приймає до уваги.

Крім того, згідно до листка непрацездатності, позивачка знаходилася на лікарняному до 14.06.2017 року і 14 червня 2017 року ОСОБА_1 визнана інвалідом другої групи.

Наказ ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» про припинення трудових відносин з працівниками за угодою сторін, було винесено 27.06.2017 року (а.с.116), а звільнена позивачка була, згідно цього Наказу, лише 30.06.2017 року.

Вказане сторонами не заперечується.

Тобто, з 15.06.2017 року по 30.06.2017 року у відповідача було більш, ніж достатньо часу за місцем реєстрації підприємства подати до відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області заяву-розрахунок на фінансування нарахованої ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , допомоги, у зв`язку з тимчасовою втратою нею працездатності, в період знаходження її на лікуванні, на підставі листків непрацездатності: з 28 лютого по 14 червня 2017 року.

Проте, цього відповідачем своєчасно не було зроблено.

Тому, посилання представника відповідача і на те, що, згыдно Наказу 2017 році Філія «металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» була ліквідована, а її працівники звільнені і у Відповідача серед власних джерел та первинної документації немає даних чи інформації про перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Відповідачем (накази по підприємству та філії про прийняття на роботу знаходяться на непідконтрольній території, суд не може прийняти до уваги.

Крім того, суд звертає увагу на те, що до винесення відповідачем Наказу №2, від 30.06.2017 року, відповідач, отримавши від позивача листки непрацездатності, повинен був, у відповідності до приписів чинного законодавства підготувати та оформити за встановленим зразком заяву-розрахунок, що містить інформацію про нараховані Позивачу суми матеріального забезпечення та направити вказаний розрахунок на фінансування нарахованої допомоги по тимчасовій непрацездатності до відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Проте, і цей обов`язок своєчасно відповідачем не було виконано.

Також, суд звертає увагу на те, що у відповідача наявні індивідуальні відомості і з Пенсійного Фонду України про застраховану особу - ОСОБА_1 , номер облікової картки НОМЕР_1 та страхувальників застрахованої особи, за період з 1999 року по 2017р., згідно до яких: всього за 2016 рік її роботи в філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», їй було нараховано заробітної плати - 96624,06 грн.; всього за січень -лютий 2017 року її роботи в філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», їй було нараховано заробітної плати - 20072,64 грн..

Враховуючи наведене, посилання відповідача на те, що у зв`язку окупованою територією ним втрачено контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться в м. Донецьк, у тому числі до: Бухгалтерської та податкової документації, статистичної звітності, інформації про працівників філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «ДМ3», архівних даних, документів обліку та нарахування заробітної плати, трудових книжок працівників; оригіналів наказів; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, а тому він позбавлений можливості відповідно до приписів законодавства підготувати та оформити за встановленим зразком заяву-розрахунок, що містить інформацію про нараховані Позивачу суми матеріального забезпечення, суд не може прийняти до уваги.

Також, щодо посилання представника відповідача стосовно окупованих територій, у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно до яких: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Крім того, суд зазначає, що статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Також, у відповідності до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Щодо заяви представника відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд зазначає про таке.

Представник відповідача звернувся до суду з указаною заявою, в якій він вказав, що позивач дізнався про порушення його прав на отримання допомоги в червні 2017 року.

Проте, на підтвердження заявленого представником відповідача, ним не було долучено жодного доказу.

Так, не зазначено та не надано доказів, чому заявник вважає, що в червні 2017 року позивач дізнався про порушення його права на отримання допомоги.

Заява представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів того, що він не пізніше 15.06.2017 року подав роботодавцю листок непрацездатності, тому подання заяви-розрахунку суперечить приписам законодавства, суд не може прийняти на підтвердження заявником його заяви до суду про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Доказів того, що відповідачем було відмовлено позивачу в поданні заяви-розрахунку і ця відмова була вручена відповідачем позивачу саме в червні 2017 року, до суду заявником про застосування строків позовної давності, надано не було.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу на те, що відсутність працівника на робочому місце без поважних є порушенням трудової дисципліни. Такі дії (бездіяльність) кваліфікуються як прогул і, як наслідок, - притягнення до дисциплінарної відповідальності.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один із таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно, або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (пункт 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України; пункт 24 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 № 9).

Позивача ОСОБА_1 на робочому місці не було з 28 лютого по 14 червня 2017 року.

У такому випадку, у разі не надання позивачем з 28 лютого по 14 червня 2017 року листків непрацездатності відповідачу, він повинен був звільнити позивача не за угодою сторін, а в даному випадку, за прогули.

Отже, зазначене та те, що позивач була звільнена за угодою сторін спростовує заяву представника відповідача, що відповідачу не було надано листків непрацездатності.

Крім того, заявлене представником відповідача також спростовується і присутністю на двох копіях листків непрацездатності відбитку круглої печатки ФІЛІЇ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМПЛЕКС» ПРАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» та відбитку штампу, на якому вказано: «Копія вірна Філія «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», головний бухгалтер Кострецька Р.Є.» та присутній її підпис. Присутній підпис і запис: «председатель комисии ОСОБА_3 » (а.с.22-23).

Більш того, про те, що відповідачем не було своєчасно надано до відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, заяви-розрахунку на фінансування нарахованої їй допомоги по тимчасовій непрацездатності позивач дізналася з відповіді Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, датованої - 16.12.2019 року.

Отже, про порушення її права відповідачем, їй стало відомо саме після цієї дати, а тому строки позовної давності при зверненні позивача з позовом до суду порушено не було.

Посилання представника відповідача на рішення адміністративного суду (справа №806/1697/16) та господарського суду (справа №910/17310/19), суд не приймає до уваги, оскільки вказані рішення за заявленими позовними вимогами, жодним чином не стосуються позовних вимог ОСОБА_1 та строків позовної давності, про застосування яких, заявником було подано заяву до суду.

Статтею 6 Конвенції проголошено принцип справедливого розгляду справи, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Такий же принцип закріплено й у національному законодавстві, а саме: у ч. 1 статті 2 ЦПК України, згідно до якої, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до п. 10, 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Проте, всупереч зазначених законодавцем засад (принципів) цивільного судочинства про розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами, під час розгляду справи, відповідачем неодноразово подавались до суду одні і ті ж заяви.

Так, у судове засідання, призначене на 10.12.2020 р. відповідач не прибув, натомість 09.12.2020 року електронною поштою подав до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.93).

Будучи заздалегідь повідомленим про розгляд справи 02.03.2021 року, у судове засідання не прибув та лише у цей день електронною поштою ним було подано до суду відзив на позов (а.с.104).

У зв`язку з неявкою відповідача, суд відклав розгляд справи на 20.04.2021 року.

Проте, і в це судове засідання, призначене на 20.04.2021 р. відповідач не прибув, натомість 19.04.2021 року електронною поштою відповідач подав до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.133).

У зв`язку з неявкою відповідача, суд відклав розгляд справи на 16.06.2021 року.

Проте, і в це судове засідання, призначене на 16.06.2021 р. відповідач не прибув, натомість електронною поштою відповідач подав до суду додаткові пояснення до відзиву та заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.133).

В задоволенні заяви відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, судом було відмовлено та в цій же ухвалі суду було повідомлено відповідача, що заявник, відповідач у справі повинен надати у судове засідання для вивчення ряд оригіналів письмових документів, що не можливо зробити під час проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

У зв`язку з неявкою 16.06.2021 року відповідача у судове засідання, суд відклав розгляд справи на 30.06.2021 року.

Проте, і в це судове засідання, призначене на 30.06.2021 р. відповідач не прибув, натомість електронною поштою відповідач, незважаючи на ухвалу суду, повторно 22.06.2021 року подав до суду ту ж заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.164).

23.06.2021 року в задоволенні заяви відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, судом повторно було відмовлено та в цій же ухвалі суду було повторно повідомлено відповідача, що заявник, відповідач у справі, повинен надати у судове засідання для вивчення ряд оригіналів письмових документів, що не можливо зробити під час проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Проте, і в судове засідання, призначене на 30.06.2021 р. відповідач в черговий раз не прибув.

Із-за наведених дій відповідача розгляд справи надмірно було затягнуто.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу представника відповідача, що, статтею 44 ЦПК України передбачено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Так, відповідно до ч.1 вказаної статті, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Також, згідно до ч.2 вказаної статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Приписами ч.2 ст. 2 ЦПК України, законодавцем встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Виходячи з викладеного, суд зазначає, що відповідачем на підтвердження заявленого як у відзиві, так і в заяві про застосування строків позовної давності, до суду не було надано жодного доказу, а доводи відповідача, наведені як у відзиві, так і в заяві про застосування строків позовної давності, були ретельно перевірені та проаналізовані судом і їм була надана належна оцінка, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1-18, 43-44, 76-82, 89, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» металургійний завод, про зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» -металургійний завод», ідентифікаційний код - 30939178, Донецька область, м. Покровськ, вул. Торгівельна 106 А, за місцем реєстрації підприємства подати до Покровського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області заяву-розрахунок на фінансування нарахованої ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 допомоги, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_1 в період знаходження нею на лікуванні на підставі листків непрацездатності: з 28 лютого по 14 червня 2017 року.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 354 - 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук