22-ц/804/1446/21
264/1127/19

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 264/1127/19

Номер провадження 22-ц/804/1446/21

04 жовтня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачка ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року та на додаткове рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 липня 2021 року, ухвалені у складі судді Литвиненко Н.В.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що на підставі рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року з позивача та утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з 04 жовтня 2018 року до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2022 року. Позивач вважав, що аліменти будуть обчислюватись у частці від його доходу, який він отримував від підприємницької діяльності, проте державний виконавець нараховує аліменти виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а тому такий розрахунок аліментів не відповідає його реальним доходам, які він отримує, працюючи фізичною особою-підприємцем. Крім того, в 2017-2018 роках він переніс тяжкі захворювання та на теперішній час страждає грижею і протрузіями міжхребцевих дисків, остеохондрозом і спондилоартрозом хребта, в результаті чого йому необхідно проведення оперативного лікування, що потребує з його боку значних матеріальних витрат. Також у 2018 році він офіційно створив нову сім`ю з ОСОБА_3 , яка визнана особою з інвалідністю другої групи у зв`язку з наявністю онкологічного захворювання. Крім того, він матеріально допомагає своїм батькам, які є пенсіонерами, отримують мінімальну пенсію та також є непрацездатними та потребують допомоги в силу віку та різних захворювань.

На підставі вимог ч. 1 ст. 192 СК України, з огляду на зміну матеріального та сімейного стану, погіршення здоров`я, позивач просив зменшити, встановлений рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року, розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 з 1/ 6 частки на тверду грошову суму у розмірі 500 грн. щомісячно до закінчення донькою навчання, а саме до 30 червня 2022 року.

28 серпня 2019 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив зменшити стягнутий з нього на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 розмір аліментів, встановлений рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року, з 1/ 6 частки на 1/ 25 частку всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до закінчення донькою навчання, а саме до 30 червня 2022 року. Крім того, ОСОБА_1 просив звільнити його від заборгованості за аліментами у сумі 7033,00 грн, що нарахована за виконавчим листом № 264/5571/18 від 28 грудня 2018 року, виданим Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що з початку серпня 2019 року його стан здоров`я значно погіршився через виявлення онкологічного захворювання( раку спини шкіри), у зв`язку з чим він проходить лікування, повністю непрацездатний, тому не має можливості виплачувати на утримання доньки аліменти, що дає підстави для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та зменшення їх розміру.

05 грудня 2019 року ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги та просив зменшити стягнутий з нього на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 розмір аліментів, встановлений рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року, з 1/ 6 частки на 1/ 25 частку всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до закінчення донькою навчання, а саме до 30 червня 2022 року. Крім того, ОСОБА_1 просив звільнити його від заборгованості за аліментами у сумі 33132,13 грн, що нарахована за виконавчим листом № 264/5571/18 від 28 грудня 2018 року, виданим Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 .

Згідно уточненої позовної заяви, поданої ОСОБА_1 до суду від 12 листопада 2020 року, він просив змінити рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року, звільнивши його від сплати аліментів щомісячно у розмірі 1/ 6 частини від його доходів на користь ОСОБА_2 на період її навчання та звільнити його від заборгованості за аліментами у сумі 61806,83 грн за виконавчим листом № 264/5571/18 від 28 грудня 2018 року, виданим Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області.

В обґрунтування даного уточненого позову ОСОБА_1 зазначав, що в жовтні 2020 року медико-соціальною експертною комісією він був визнаний особою з інвалідністю другої групи у зв`язку з онкологічною хворобою, а тому за станом здоров`я не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання. Крім того, вважає, що його стан здоров`я є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами на утримання відповідачки у сумі 61806,83 грн, яка утворилась з листопада 2018 року.

12 січня 2021 року ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву, в якій просив змінити рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року, звільнивши його від сплати аліментів щомісячно у розмірі 1/ 6 частини від його доходів на користь ОСОБА_2 на період її навчання та звільнити його від заборгованості за аліментами у сумі 67680,47 грн за виконавчим листом № 264/5571/18 від 28 грудня 2018 року, виданим Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області від 10 листопада 2020 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кальміуський ВДВС у м. Маріуполі Східного МРУ МЮ (м.Харків) про звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивач не довів обставин, які є підставою для звільнення його від сплати аліментів та заборгованості за ними.

Додатковим рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 липня 2021 року зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісячно з урахуванням індексації, до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалюючи додаткове рішення місцевий суд виходив з того, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивача та його матеріального становища, відповідно до положень ст. 192 СК України, є підстави для зменшення розміру аліментів, які ОСОБА_1 сплачує на користь доньки ОСОБА_2 , яка продовжує навчання.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційні скарги.

В апеляційних скаргах позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги про зменшення розміру аліментів та заборгованості за аліментами. Крім того, скаржник просив змінити додаткове рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 липня 2021 року, зменшивши розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року до 500 грн. щомісячно та зменшити заборгованість за аліментами.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг, відповідач зазначив, що суд першої інстанції не надав належної оцінки розміру його доходів, які він отримував, коли був зареєстрований в якості фізичної особи підприємця. Судом не враховано, що даний дохід не дозволяв йому сплачувати аліменти, які нараховував державний виконавець за середньою заробітною платою працівника для даної місцевості. Також суд не узяв до уваги його стан здоров`я, зміну матеріального та сімейного стану, оскільки у 2018 році він офіційно створив нову сім`ю з ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю та непрацездатною. Також він надає матеріальну допомогу своїм батькам, які є пенсіонерами, та які також є непрацездатними та потребують допомоги. Крім того, під час судового розгляду його стан здоров`я погіршився, оскільки в нього виявили онкологічне захворювання, у зв`язку з чим він тривалий час перебував на лікуванні з діагнозом рак шкіри та в жовтні 2020 року медико-соціальною експертною комісією він був визнаний особою з інвалідністю другої групи.

Доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року відповідачка, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам законності та обґрунтованості, просила апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

В обґрунтування доводів відзиву ОСОБА_2 зазначила, що з даним позовом позивач звернувся ще до своєї хвороби та не намагався хоча б частково сплачувати аліменти на її користь. Крім того, дружина позивача дійсно є особою з інвалідністю, але може працювати за фахом з обмеженнями, що підтверджується довідкою до акту з огляду МСЕК. Також, згідно довідки МСЕК від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 з 02 жовтня 2020 року є особою з інвалідністю другою групи, проте дана інвалідність встановлена строком до 01 листопада 2021 року. Крім того, згідно даної довідки, комісією було зроблено висновок про умови та характер праці, які може виконувати позивач, а саме йому встановлені протипоказання у виді важкої фізичної праці, переохолодження, впливу температур, роботи з токсичними речовинами. Однак, весь час розгляду справи позивач продовжував працювати, здійснюючи торгівельну діяльність на Центральному ринку м. Маріуполя та постійно отримував дохід. Крім того, позивачем не надано суду доказів понесення ним фактичних витрат на лікування, розміру цих витрат, конкретного періоду їх понесення, з метою встановлення судом неможливості сплати аліментів в конкретний період часу.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Кривич О.В. підтримали доводи апеляційних скарг, просили їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу позивача на додаткове рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 липня 2021 року необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване додаткове рішення суду зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає, а рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року є законним та обґрунтованим.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 є батьком відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуті аліменти на користь та утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2022 року, починаючи утримання з 04 жовтня 2018 року (т. 1 а.с 3).

ОСОБА_2 навчається у Державному вищому навчальному закладі «Приазовський державний технічний університет» за спеціальністю «Архітектура та містобудування» за освітньою програмою «АРХ Архітектура будівель і споруд», з присвоєнням ступеня «Бакалавр», термін навчання становить: 3 роки 10 місяців. Загальний розмір плати за весь термін навчання становить 48000,00 грн., що підтверджується договором №18121116 про навчання у Державному вищому навчальному закладі «Приазовський державний технічний університет» від 08 серпня 2018 року (т.1 а.с 72).

19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 19 жовтня 2018 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №209. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (т. 1 а.с 8 зворот).

ОСОБА_3 є особою з інвалідністю другої групи безстроково, може працювати за фахом з обмеженнями, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0917503 від 10 січня 2019 року (т. 1 а.с 9 зворот).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_1 05 листопада 2018 року до березня 2021 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, вид економічної діяльності: роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. (т. 1 а.с 32, т. 2, а.с.37-38).

Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» за період з 01 грудня 2018 року по 11 лютого 2019 року, ОСОБА_1 на рахунок в банку надходили кошти торгівельна виручка у грудні 2018 року в розмірі 2700 грн., у січні 2019 року 2400 грн (т. 1 а.с 6 зворот).

Згідно довідки МСЕК від 06 жовтня 2020 року, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 02 жовтня 2020 року визнаний особою з інвалідністю 2 групи (загальне захворювання) до 01 листопада 2021 року, дата чергового переогляду 06 жовтня 2021 року. Крім того, згідно даної довідки, комісією було зроблено висновок про умови та характер праці, а саме встановлені протипоказання: важка фізична праця, переохолодження, вплив температур, робота з токсичними речовинами (т. 1 а.с 161).

25 травня 2020 року ОСОБА_1 знаходився у хірургічному відділенні КНП «Онкологічний диспансер м. Маріуполь», що підтверджується довідкою від 25 травня 2020 року (т. 1 а.с 135).

04 лютого 2020 року та 29 вересня 2020 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КНП «Онкологічний диспансер м. Маріуполь», що підтверджується довідками від 04 лютого 2020 року та 29 вересня 2020 року (т. 1 а.с 114).

В період з 13 липня 2020 року по 21 липня 2020 року та з 10 серпня 2020 року по 19 серпня 2020 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Онкологічний диспансер м. Маріуполь», що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого (а.с 150, 155 зворот).

Згідно розрахунку заборгованості за аліментами, складеного заступником начальника Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, станом на 12 січня 2021 року у позивача ОСОБА_1 утворилась заборгованість по аліментам за період з 04 жовтня 2018 року по 11 січня 2021 року і становить 67 680,47 грн. У вказаний період ОСОБА_1 були здійснені наступні платежі: у жовтні 2018 року у сумі 795,00 грн., у січні 2019 року 750,00 грн., у червні 2019 року 100,00 грн., у серпні 2019 року - 100,00 грн (т. 1 а.с 197-198).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

За вимогами ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз даної норми закону надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи підстави позову про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та звільнення від сплати аліментів позивач посилався на те, що у зв`язку з тяжкою хворобою та необхідністю понесення витрат на лікування він був позбавлений можливості сплачувати аліменти, стягнуті з нього за рішенням суду на утримання дочки ОСОБА_2 , яка продовжує навчання.

Суд першої інстанції, дослідивши зібрані у справі докази та надавши їм належу правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вищевказані вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають. Встановлення позивачу 06 жовтня 2020 року терміном на один рік другої групи інвалідності за загальним захворюванням, не є належним доказом захворювання на тяжку хворобу та підставою для звільнення від сплати аліментів та заборгованості за ними. При цьому заборгованість за аліментами у сумі 67 680,47 грн у ОСОБА_1 утворилась з жовтня 2018 року, а інвалідність встановлена через два роки - у жовтні 2020 року. Не надано позивачем і доказів щодо понесених ним витрат на лікування у зв`язку з встановленим діагнозом. Місцевий суд правильно виходив з того, що позивач, якому на рік встановлена група інвалідності, може за станом здоров`я працювати і виконувати не протипоказані йому види робіт.

Крім того, звертаючись до суду, позивач заявив позовні вимоги і про зменшення розміру аліментів, які він виплачує на утримання відповідачки.

Так, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Враховуючи наведене, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених статтею 192 СК України, зокрема зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров`я платника або одержувача аліментів.

З огляду на погіршення стану здоров`я та матеріального становища позивача, оскільки він на теперішній час визнаний особою з інвалідністю другої групи, не працює, місцевий суд правильно виходив з того, що є підстави для зменшення розміру аліментів, які визначені до сплати ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_2 на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року. Разом з тим, судом обґрунтовано не прийнято до уваги те, що ОСОБА_1 має батьків, які досягли пенсійного віку та потребують матеріальної допомоги з його боку, а також перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , яка визнана особою з інвалідністю другої групи, оскільки дані обставини існували на час ухвалення рішення Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання відповідачки.

Разом з тим, місцевий суд помилково визначив новий розмір аліментів в твердій грошовій сумі, не звернувши уваги на те, що в останній редакції своїх позовних вимог про зменшення розміру аліментів від 05 грудня 2019 року позивач просив зменшити аліменти до 1/25 частки всіх видів його доходу (т. 1 а.с. 106-107).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 270 ЦПК України, додаткове рішення може бути ухвалено судом стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

З огляду на те, що суд першої інстанції, в порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства вийшов за межі позовних вимог, додаткове рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 липня 2021 року підлягає зміні в частині зменшеного розміру аліментів. На підставі з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, апеляційний суд вважає, що необхідно змінити розмір аліментів, стягнутих з позивача на користь відповідачки з 1/6 частки заробітку ( доходу) платника аліментів до 1/ 8 частки.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права ( ст. 375 ЦПК України).

Згідно п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки воно ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. З огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час ухвалення додаткового рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 липня 2021 року, є підстави для його зміни.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 липня 2021 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 липня 2021 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 листопада 2018 року, та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня прийняття даної постанови до закінчення донькою навчання.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2021 року.

Судді: