РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/157/21
Провадження № 2/327/77/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.09.2021 року смт. Розівка
Розівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Завіновської А.П.
при секретарі судового засідання - Захаренко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
09.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначала наступне.
01.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В. було відкрито виконавче провадження № 64661897, з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису.
Про існування цього виконавчого напису їй стало відомо лише на початку травня 2021 року, коли з її заробітної плати почали утримувати кошти.
Позивачка вважала вчинений виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки всупереч вимог Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, приватний нотаріус не перевірив безспірність наявності боргу, не врахував, що з дня виникнення права вимоги за кредитним договором минуло більше трьох років та не вчинив виконавчий напис на документі, що встановлює заборгованість.
З огляду на вказане, ОСОБА_1 просила визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача суму понесених нею судових витрат у справі.
Ухвалою від 30.06.2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та зупинено стягнення, яке здійснюється в рамках виконавчого провадження № 64661897, до вирішення даної цивільної справи по суті (а.с. 34-35).
Ухвалою від 17.08.2021 року у даній цивільній справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляд по суті на 10 год. 00 хв. 07.09.2021 року (а.с. 83). В подальшому розгляд справи відкладено на 08 год. 00 хв. 22.09.2021 року (а.с. 106).
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Крім того, подала до суду клопотання, в якому просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, додатково зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі за наявності для цього правових підстав (а.с. 109).
Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання з невідомих причин повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив не подав (а.с. 110).
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський О.В., в судове засідання з невідомих причин не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 111, 112-114).
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів, та за письмової згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України).
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
В подальшому ТОВ «Росвен Інвест України» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання зазначеного виконавчого напису, і 01.03.2021 року приватним виконавцем Табінським О.В. було відкрито виконавче провадження (а.с. 71, 78).
19.03.2021 року приватним виконавцем Табінським О.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 29-30).
Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі, у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ (далі - Закон України «Про нотаріат»), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вимогами ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» визначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом та іншими актами законодавства України.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, виходячи з положень п. 19 ч. 1 ст. 34 наведеного Закону.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису містить і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Міністерством юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок).
Згідно до п.п. 1.1 п. 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису (п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.
Вирішуючи вказану справу, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17, згідно до яких при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Звертаючись до суду із наведеним позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що виконавчий напис нотаріусом вчинено після закінчення трирічного строку з дня виникнення у відповідача права вимоги на стягнення заборгованості за кредитним договором, а також внаслідок невиконання нотаріусом своїх обов`язків щодо перевірки безспірності наявності боргу боржника.
Згідно до п.п. 5.1, 5.2, 5.3 п. 5 Глави 16 розділу ІІ Порядку, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.
Виходячи з розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 (далі - Перелік), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Вимогами п. 5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління національного банку України № 254 від 18.06.2003 року, яке діяло на час вчинення виконавчого напису, згідно до якого виписка з особового рахунку має містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку, дату здійснення останньої (попередньої) операції, дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, суму вхідного залишку за рахунком, код банку-кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку.
Отже, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не звернув увагу на вказані обставини, не переконався у безспірності наявності боргу, особливо в частині прострочених процентів за користування кредитними коштами, та зокрема порушив в цій частині вимоги п.п. 5.1, 5.2, 5.3 п. 5 Глави 16 розділу ІІ Порядку щодо вчинення виконавчого напису на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість (а.с. 47).
Крім того, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17).
Тобто, умовами даного договору було визначено строк його виконання, - 364 календарних дні, що кореспондується з нормами ч. 1 ст. 530 ЦК України.
Виходячи зі змісту спірного виконавчого напису нотаріусом зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 22.05.2020 року по 31.01.2021 року в розмірі 24 895 грн. 61 коп. (а.с. 8).
Таким чином, наведені обставини свідчать про недотримання приватним нотаріусом, визначеного у ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1. п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, та ст. 257 ЦК України, трирічного строку для вчинення виконавчого напису, як то і неправомірність звернення 03.02.2021 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» до нотаріуса із заявою про вчинення такого напису, поза межами цього строку, яке свідчило про відсутність безспірності заборгованості на час вчинення виконавчого напису.
Наведені обставини свідчать про те, що приватним нотаріусом не було перевірено, як то передбачено вимогами ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» п.п. 3.1, 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу П Порядку, документи на обґрунтування стягнення, а таким чином безспірність заборгованості, що в свою чергу суперечить нормам ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат».
За таких обставин, суд доходить висновку, що під час вчинення приватним нотаріусом спірного виконавчого напису, у останнього були відсутні належні документи, які б свідчили про безспірність заборгованості, як то і на момент звернення ТОВ «Росвен Інвест Україна» із відповідною заявою до нотаріуса, а сам напис вчинено із порушенням встановленого законодавством строку.
Враховуючи зазначене, суд визнає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, а тому задовольняє позов в повному обсязі.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» на користь позивача ОСОБА_1 , понесені останньою судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 908, 00 грн., сплаченого при поданні до суду позовної заяви та судового збору в розмірі 454, 00 грн., сплаченого при поданні до суду заяви про забезпечення позову, а всього на загальну суму 1 362 грн.
Керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 18, 256, 257 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд
позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, - Розівським районним судом Запорізької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції, - Розівський районний суд Запорізької області, шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.П. Завіновська