Справа № 462/4435/14-ц
УХВАЛА

29 вересня 2021 року

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Іванюк І.Д.

за участі секретаря Колодій У.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про видачу дубліката виконавчого листа № 462/4435/14-ц та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа №462/4435/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №002-13024-261012 від 26 жовтня 2012 року та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Заяву мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14.11.2014 року по справі №462/4435/14-ц стягнуто ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №002-13024-261012 від 26 жовтня 2012 року у сумі 38697,16 грн. та 386,97 грн. судових витрат. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у справі 462/4435/14-ц від 12.07.2018 року замінено стягувача АТ "Дельта Банк" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". У зв`язку з тим, що належний стягувач ТОВ "ФК "ЄАПБ" не володів інформацією про місце знаходження виконавчого документу, то на адресу Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) було направлено запити щодо надання інформації про місце знаходження виконавчого документу. За вих. №09-36/31922В-8 від Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) отримано відповідь, в якій повідомлено, що згідно даних АСВП на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №50973955 з виконання виконавчого листа №462/4435/14-ц від 29.05.2015 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у сумі 39084,13 грн., по якому 30.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на час винесення постанови). Надати більш детальну інформацію неможливо у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання відповідно до п.2 розділу 11 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 1829/а від 07.06.2017 року. Станом на 31.05.2021 року вищезазначений виконавчий документ на виконанні у Відділі не перебуває. АТ "Дельта Банк, як первісний стягувач, виконавчий документ не передав ТОВ "ФК "ЄАПБ" для звернення його до виконання та місце знаходження вказаного виконавчого листа невідоме, а втрата виконавчого листа позбавляє належного стягувача ТОВ «ФК «ЄАПБ» права на повторне звернення судового рішення до виконання. Оскільки оригінал виконавчого листа втрачено при пересилці між відділом державної виконавчої служби та первісним стягувачем та таке відбулася поза волею належного стягувача, заборгованість за кредитним договором не погашена, просить заяву задоволити, видати дубліката виконавчого листа по справі № 462/4435/14-ц та поновити пропущений строк пред`явлення даного виконавчого листа до примусового виконання.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду заяви, при цьому в матеріалах справи від представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» міститься заява про розгляд справи у його відсутності, інші учасники процесу про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК України, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд дійшов наступного висновку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

У відповідності до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважним, пропущений строку може бути поновлено.

На момент винесення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14.11.2014 року у справі № 462/4435/14-ц та пред?явлення вказаного рішення до примусового виконання був чинний Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції від 26.10.2014 року).

Згідно із ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 26.10.2014 року) виконавчі документи можуть бути пред?явлені до виконання протягом 1 року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ст. 23 вказаного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

05.10.2016 набрав чинності Закон України від 02 червня 2016р. «Про виконавче провадження».

Відповідно до пунктів 5,6,7 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону України виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з положенням ст. 12 чинного Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За правилами ч.1 ст. 433 ЦПК України підставою для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2014 року Залізничним районним судом м.Львова у справі №462/4435/14-ц винесено рішення, яким позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №002-13024-261012 від 26 жовтня 2012 року у сумі 38697,16 грн. та 386,97 грн. судових витрат /а.с 23/.

29.05.2014 року представнику АТ «Дельта Банк» скеровано копію рішення та виконавчий лист по справі /а.с.28/.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у справі 462/4435/14-ц від 12.07.2018 року замінено стягувача АТ "Дельта Банк" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" /а.с 56/.

Також судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із запитом щодо надання інформації про місце знаходження виконавчого документу.

31.05.2021 року за вих. №09-36/31922В-8 Залізничним ВДВС у місті Львові ЗМУ МЮ (м.Львів) скеровано заявнику відповідь, в якій зазначено, що згідно даних АСВП на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №50973955 з виконання виконавчого листа №462/4435/14-ц від 29.05.2015 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у сумі 39084,13 грн., по якому 30.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі п.2 ч.І ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на час винесення постанови). Надати більш детальну інформацію неможливо у зв`язку із закінченням встановлених строків зберігання завершеного виконавчого провадження. Станом на 31.05.2021 року вищезазначений виконавчий документ на виконанні у Відділі не перебуває /а.с. 86, 88-89/.

Конституцією України ( ст.129-1) закріплено те, що судове рішення, є обов?язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Розділ VI ЦПК України закріплює процесуальний порядок вирішення судами питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, у п.40 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п.19 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», Суд наголошує, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб п.1 ст.6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення ст.6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 (див. також рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 589498/00, п. 34).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Із змісту ст.433 ЦПК України вбачається, що у ЦПК України не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем.

Таким чином, враховуючи, що рішення Залізничного районного суду м. Львова №462/4435/14-ц від 14.11.2014 року на час розгляду заяви не виконане, зобов`язальні правовідносини сторін договору не припинені, а також те, що оригінал виконавчого листа було втрачено з незалежних від стягувача причин, а заявником строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин, суд прийшов до висновку, що заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 353, 433, п.п. 17.4 розділу № 13 Перехідних положень ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, суд, -

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про видачу дубліката виконавчого листа №462/4435/14-ц та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задоволити.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №462/4435/14-ц, виданого на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14.11.2014 року по цивільній справі №462/4435/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №002-13024-261012 від 26 жовтня 2012 року у сумі 38697,16 грн. та 386,97 грн. судових витрат.

Видати дублікат виконавчого листа № 462/4435/14-ц, виданого на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14.11.2014 року по цивільній справі №462/4435/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №002-13024-261012 від 26 жовтня 2012 року у сумі 38697,16 грн. та 386,97 грн. судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, а саме до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Іванюк І.Д.