МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

справа №370/1961/20

"23" вересня 2021 р. суддя Макарівського районного суду Київської області Мазка Н.Б., розглянувши заяву

позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що у провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває справа №370/1961/20 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Серед переліку майна, котре є предметом позову та було набуте під час проживання позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі, позивачем поряд з іншим, вказано автомобіль ВМW Х3, державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2014 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_2 . Вартість автомобіля, згідно експертного висновку становить 475500.00 гривень.

У відзиві на позовну заяву від 26.01.2021 року, поданому відповідачем до суду останній не оспорює того факту, що вказаний автомобіль набутий під час шлюбу та є спільним сумісним майном - його та позивача у справі.

Автомобіль потрібен позивачу, не менш ніж відповідачу і навіть більше. Оскільки на утриманні позивача залишається спільна з відповідачем дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Школа, лікарня, відпочинок, гуртки, поїздки до бабусі з дідусем під час літніх канікул, потреба в пошуках продуктів харчування та одягу - все це позивач вимушена робити користуючись виключно громадським транспортом. Тривале перебування у місцях скупчення людей є ризикованим як для позивача так для малолітньої дитини. Також, використання автомобіля значно заощадило б час та фізичні сили позивача.

Останній раз позивач зверталася з даного приводу до відповідача письмово листом-зверненням від 23.06.2021 року. Однак це звернення було проігнороване.

Разом з тим, вже понад рік, відповідач експлуатує вказаний автомобіль, не дивлячись на прохання позивача дати можливість і їй хоча б пару разів на тиждень використовувати даний транспортний засіб. Більше того, відповідач без згоди позивача передає даний автомобіль у користування третім особам, а саме - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Більше того, з офіційних відкритих публічних джерел позивачу стало відомо, що відповідач, недбало ставиться до вказаного спільного сумісного майна та порушує встановлені законом правила дорожнього руху та експлуатації транспортних засобів.

Все це значною мірою впливає на зміну ринкової вартості транспортного засобу в бік її суттєвого зменшення.

Таким чином, наведене свідчить про те, що відповідач своїми протиправними діями створює ризики пов`язані з пошкодженням вище вказаного транспортного засобу, а можливо навіть і тотального знищення зазначеного транспортного засобу, істотного зменшення вартості автомобіля, котрий є спільним сумісним майном позивача та відповідача у справі.

Заявниця стверджує, що вказані обставини підтверджують той факт, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заявниця просить: заборонити відповідачу по справі ОСОБА_2 експлуатувати та передавати у користування третім особам автомобіль ВМW Х3, державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2014 року випуску;

-на період розгляду справи та вступу в законну силу рішення суду у справі №370/1961/20 місцем

зберігання автомобіля ВМW Х3, державний номерний знак НОМЕР_1 , визначити гараж, розташований на земельній ділянці, площею (розміром) 0,0032 га, кадастровий номер - :01:017:0046, за адресою: АДРЕСА_1 (що є спільним сумісним майном позивача та відповідача та даний факт визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву);

-до моменту вирішення справи по суті зобов`язати відповідача забезпечити належне збереження

автомобіля ВМW Х3, державний номерний знак НОМЕР_1 , та не погіршувати його технічний стан;

-викликати та допитати у якості свідка вище наведених фактів (передачу зазначеного автомобіля

у керування третім особам) ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно вимог ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно вимог ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Застосування заходів забезпечення позову судом можливе у разі його необхідності та не може бути безпідставно застосовано, щоб не призвести до допущення порушення прав та законних інтересів інших осіб.

Відповідно вимог ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявникові.

Перевіривши заяву про забезпечення позову, встановлено, що вона підлягає поверненню заявнику, оскільки подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України, а саме: заявником хоча і вказано захід забезпечення позову, який належить застосувати, проте належним чином не обґрунтовано необхідності застосування саме такого заходу забезпечення позову; також, заявником не зазначено інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, зокрема в чому саме полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Разом з тим, необхідно роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача чи його представника повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись вимогами ст.150, 151,153, 258-261,353-355 ЦПК України,

у х в а л и в:

заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою, якщо перестануть існувати обставини, які стали причиною для її повернення.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів з дня її проголошення якщо на неї не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя