справа № 165/224/21
провадження №2/165/270/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Пилипчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя та визнання права власності, -

встановив:

22.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання права власності.

Вимоги мотивує тим, що 06 березня 1992 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Під час одруження обрали спільне прізвище « ОСОБА_3 ». Спільних дітей у них не має. 11 вересня 2018 року шлюб між сторонами розірвано Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Вказує, що вони постійно працювали, були забезпечені роботою, вели спільний бюджет, зароблені кошти вклали у купівлю квартири, будинку, земельної ділянки, транспортного засобу. Зазначає, що за спільні кошти вони придбали квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ім`я дружини ОСОБА_2 24.11.2000 було укладено договір міни (нерухомого майна), згідно з яким відповідач, ОСОБА_2 , передала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 в обмін на 49/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями за номером АДРЕСА_3 .

Того ж дня, було укладено договір купівлі-продажу 51/100 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , де відповідач виступала покупцем. Також, відразу ж було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 487 кв.м., розташованої по АДРЕСА_4 . 12 травня 2007 року на ім`я відповідача було видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 662585, яким підтверджено, що на підставі рішення Нововолинської міської ради від 14.12.2006 року №9/5 та договору купівлі-продажу від 24.11.2000 р. № 6673, власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, площею 01013 га по АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 .

Вказує, що 07 червня 2013 році на ім`я позивача було зареєстровано транспортний засіб автомобіль марки FordTransit 2.4 TDCi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 .

Зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач залишила позивачу листа, в якому чітко вказано, що поділ майна можливий лише через суд з ініціативи позивача. Всі документи на нерухомість залишила, виїхала з міста, місцеперебування її невідоме, на телефонні дзвінки не відповідає.

Просить визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 104,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 336577 гривень; земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 , загальною площею 1013,00 кв.м., кадастровий номер: :02:012:0020, вартістю 60719,00 тисяч гривень; транспортний засіб автомобіль марки Ford Transit 2.4 TDCi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , вартістю 137283.67 гривень; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 168288 тисяч гривень, також на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :02:012:0020, вартістю 30359,50 гривень, та залишити за ним транспортний засіб автомобіль марки Ford Transit 2.4 TDCi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , вартістю 137283.67 гривень; залишити за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 168288 гривень, Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :02:012:0020, вартістю 30359,50 гривень; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі Ѕ частини вартості транспортного засобу автомобіля марки Ford Transit 2.4 TDCi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , а саме - 68641,83 гривень. Судові витрати просить залишити за позивачем.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явилися, подали суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити. Не заперечують щодо постановлення заочного рішення по справі (а.с.69).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через судовий виклик на вебсайті суду (а.с.66,67) .

Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у зв`язку з таким.

Судом встановлено, що сторони перебувалии в зареєстрованому шлюбі з 06 березня 1992 року (а.с.7). Шлюб між сторонами розірвано 11 вересня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

Відповідно до договору міни нерухомого майна від 24.11.2000 (а.с.9) ОСОБА_2 передала ОСОБА_4 , придбану під час шлюбу з позивачем ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Нововолинською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-3874 від 17.11.1994 року, зареєстрованого в Волинському бюро технічної інвентаризації за № 1804 від 26.12.1994, квартиру АДРЕСА_2 , в обмін на 49/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_3 .

Згідно з копіями договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 24.11.2000 (а.с.10) та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.11.2000 (а.с.11), копією будинкової книги (а.с.15-20), копією технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна (а.с.21-25) ОСОБА_2 було придбано 51/100 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , та земельну ділянку площею 487 кв.м, розташовану в АДРЕСА_4 .

Відповідно до висновку про вартість майна від 11.01.2021 (а.с.31) ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 104,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , визначена на основі витратного та порівняльного підходів станом на 01.12.2020 становить 336577 гривень.

Земельна ділянка по АДРЕСА_3 становить 1013 кв.м. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд перебуває у власності ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки міськрайонного управління в Іваничівському районі та м. Нововолинську Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (а.с.13) копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.12).

Згідно з висновком експерта про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 11.01.2021 (а.с.33) експертна грошова вартість земельної ділянки площею 1013 кв.м, кадастровий номер :02:012:0020 становить 60719,00 гривень у розрахунку на один квадратний метр земельної ділянки 59,94 грн., без врахування ПДВ.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 14) 07 червня 2013 році на ім`я ОСОБА_1 було зареєстровано транспортний засіб автомобіль марки Ford Transit 2.4 TDCi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 .

Ринкова вартість автомобіля Ford Transit 2.4 TDCi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 станом на 11.01.2021 складає 137283,67 грн, що підтверджується звітом №13-01-21 про оцінку транспортного засобу від 11.01.2021 (а.с.35-38).

Згідно з ст. 22 КпШС (в редакції від 09.11.2000, що діяла на момент виникнення правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно, і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ч.1 ст.28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Як вбачається зі змісту статті 29 КпШС якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

З 01.01.2004 року майнові відносини між подружжям регулюються нормами СК України.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ч.1 ст.61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному,гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом виключені з цивільного обороту, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, та визнає, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 104,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 336577 гривень; земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 , загальною площею 1013,00 кв.м., кадастровий номер: :02:012:0020, вартістю 60719,00 тисяч гривень; транспортний засіб автомобіль марки Ford Transit 2.4 TDCi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , вартістю 137283.67 гривень, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно зі ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що передбачено ст.70 СК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Верховний Суд вказав у своїй постанові у справі № 725/1776/18 від 12.02.2020 р., про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Тобто, статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина четверта статті 71 СК України). У процесі поділу майна суди можуть одночасно застосовувати не один спосіб, а їх поєднання.

Системне тлумачення положень статті 69, 70, 71 СК України дає підстави застосовувати такий спосіб поділу майна, як поділ речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні.

Таким чином, суд визнає за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 168288 гривень, та на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :02:012:0020, вартістю 30359,50 гривень; залишає за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 168288 гривень, Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :02:012:0020, вартістю 30359,50 гривень;

Згідно із частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Беручи до уваги вищевикладене, та те, що позивач користувався та продовжує користуватися транспортним засобом придбаним у шлюбі, суд залишає за позивачем право власності на транспортний засіб - автомобіль марки Ford Transit 2.4 TDCi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , вартістю 137283.67 гривень, стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі Ѕ частини вартості транспортного засобу автомобіля марки Ford Transit 2.4 TDCi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , що становить 68641,83 гривень.

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст.81, ст. 89, ст. 141, ст. 263, ст. 264, ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України, на підставі ст. 22, 28 КпШС, ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. 365, ст. 368, ст. 372, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 104,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 336577 (триста тридцять шість тисяч п`ятсот сімдесят сім) гривень; земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 , загальною площею 1013,00 кв.м., кадастровий номер: :02:012:0020, вартістю 60719 (шістдесят тисяч сімсот дев`ятнадцять) гривень; транспортний засіб автомобіль марки Ford Transit 2.4 TDCi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , вартістю 137283 (сто тридцять сім тисяч двісті вісімдесят три) грн. 67 копійок.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 168288 (сто шістдесят вісім тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень 50 коп.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :02:012:0020, вартістю 30359 (тридцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 50 коп.

Залишити за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 168288 (сто шістдесят вісім тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень 50 коп., та на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :02:012:0020, вартістю 30359 (тридцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 50 коп.

Залишити за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб автомобіль марки Ford Transit 2.4 TDCi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , вартістю 137283 (сто тридцять сім тисяч двісті вісімдесят три) грн. 67 коп., стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі Ѕ частини вартості придбаного за час шлюбу транспортного засобу: автомобіля марки Ford Transit 2.4 TDCi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , що становить 68641 (шістдесят вісім тисяч шістсот сорок одну) грн. 83 коп.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд Волинської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстраціїї: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук