233 № 233/2542/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участі секретаря Аллік Ю.М.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кошель Артем Сергійович, до ОСОБА_3 про поділ майна, -

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2021 року адвокат Кошель А.С., який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ майна. Свої вимоги обґрунтовував наступними обставинами. 20 вересня 1997 року виконкомом Правдівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації шлюбів 20 вересня 1997 року зроблено актовий запис № 4. 01.10.2018 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Під час шлюбу та за спільні кошти Позивача із Відповідачем придбано майно, що є спільною сумісною власністю, а саме: житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок зареєстровано за Відповідачем на підставі договору купівлі-продажу №333 від 20.02.2002 року посвідченого Другою Костянтинівською Державною нотаріальною конторою, про що зроблено відповідний запис у реєстраційній книзі №33 за р/№ 6983. У відповідності до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Норми ст. 69 СК України визначають, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою, але такої згоди між сторонами не досягнуто.Тому просив визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою : АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою : АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник позивача адвокат Кошель А.С. підтримав позов, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав (а.с.34).

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачами та ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні з таких підстав.

Судом встановлено, що 20 вересня 1997 року виконкомом Правдівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації шлюбів 20 вересня 1997 року зроблено актовий запис № 4. 01.10.2018 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Під час шлюбу та за спільні кошти Позивача із Відповідачем придбано майно, що є спільною сумісною власністю, а саме: житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок зареєстровано за Відповідачем на підставі договору купівлі-продажу №333 від 20.02.2002 року посвідченого Другою Костянтинівською Державною нотаріальною конторою, про що зроблено відповідний запис у реєстраційній книзі №33 за р/№ 6983(а.с.10).

Згідно із ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що об`єкт нерухомого майна, який є предметом даного позову, був придбаний сторонами у період зареєстрованого шлюбу і тому є їхньою спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За таких обставин, виходячи з принципу рівності часток у спільному майні дружини та чоловіка, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі, визнавши за нею та за відповідачем право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст. 60, 69-71, 74 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 355, 357, 368, 372 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст. 7, 8, 19, 141, 200, 264-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кошель Артем Сергійович, до ОСОБА_3 про поділ майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право приватної власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку розташованого за адресою : АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право приватної власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку розташованого за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя