Номер провадження 2/243/2204/2021
Номер справи 243/7116/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м.Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мінаєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця

вимоги позивача: про стягнення заборгованості із заробітної плати, невиплаченої одноразової вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні відпустки,

учасники справи: не з?явились,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

1. 08.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до АТ Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця про стягнення заборгованості із заробітної плати, невиплаченої одноразової вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні відпустки, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він з 01.12.1987 працював на різних посадах у відповідача.

17 липня 2017 ОСОБА_1 був звільнений у зв`язку із скороченням штату працівників, на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП (наказ № 4655/ДНос) від 10.07.2017).

На день звільнення відповідач мав перед ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 р. по день звільнення в розмірі 32627,15 грн., яка складалась в тому числі з оплати вимушеного простою. Окрім того, відповідачем не сплачено компенсацію за невикористані 18 днів відпустки та вихідну допомогу при звільненні.

На день звільнення відповідач відмовився виплачувати ОСОБА_1 вищезазначену заборгованість із заробітної плати і відмовляється виплачувати кошти по теперішній час.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача АТ Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця на її користь невиплачену заробітну плату, вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати та компенсацію за невикористані 18 днів відпустки у загальній сумі 32627,15 грн.

2.Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що у зв`язку із захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів ПАТ Укрзалізниця розташованих у Донецькій області, у відповідача відсутній доступ до документації підприємства та втрачено контроль над господарською діяльністю. Регіональна філія Донецька залізниця фактично не може виконати обов`язки передбачені законодавством, а саме провести розрахунок з працівниками в день звільнення та видати трудову книжку, виплатити працівникам вихідну допомогу та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у зв`язку з форс-мажорними обставинами, що підтверджується висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16.01.2018. Додатково зазначає, що сам по собі факт звільнення не може бути підставою для виплати працівнику заробітної плати, а відповідач не міг можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків. Таким чином нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки воно здійснюється на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати, а саме: штатного розпису, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалася. За першу половину березня 2017 позивачу нараховано аванс в сумі 2268,18 грн., який позивач отримав в касі структурного підрозділу, інша заборгованість за спірний період у відповідача відсутня. Посилаючись на наведені обставини в задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

3.Позивач ОСОБА_1 надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

4.Представник відповідача ОСОБА_2 , який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 18.05.2021, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

5.Ухвалою суду від 12 липня 2021 було відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, по справі призначено судове засідання (а.с.38).

6.Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв?язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

7.ОСОБА_1 відповідно наказу №29/Н-м від 14.03.2016 працював на посаді начальника станції Микитівка ДП Донецька залізниця, , а 17.07.2017 звільнений у зв`язку зі скороченням штату п.1 ст.40 КЗпП України (наказ № 4655/ДН-ос від 10.07.2017), що вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім?я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11-15). За відомостями цієї ж трудової книжки з 05.07.2016 ДП Донецька залізниця реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію Донецька залізниця ПАТ Українська залізниця, станція Микитівка ДП Донецька залізниця реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ Станція Микитівка структурного підрозділу Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Українська залізниця.

8.Наказом в.о. начальника структурного підрозділу Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії Донецька залізниця публічного акціонерного товариства Українська залізниця № 4655/Дн-ос від 10.07.2017 ОСОБА_1 звільнено 17 липня 2017 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв?язку з скороченням штату з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсацією за 18 днів відпустки (а.с.10). Аналогічні відомості внесені у трудову книжку ОСОБА_1 .

9.Відповідно до розрахунків заробітної плати ВП ДС Микитівка СП ДДЗП філії Дон. зал. ПАТ (ідентифікаційний код 40150216), ОСОБА_1 нараховані наступні суми:

- березень 2017 6626,82 грн. (оплата почасовиків 3135,17 грн., раз. вин. за вислугу 1254,07 грн., оплата простоїв 2116,36 грн., мат. доп. систем. хар. 121,22 грн.), з яких сума до виплати становить 5269,53 грн.;

- квітень 2017 4715,8 грн. (оплата простоїв 4629,54 грн., мат. доп. систем. хар. 86,25 грн.), з яких сума до виплати становить 3749,92 грн.;

- травень 2017 4715,8 грн. (оплата простоїв 4629,54 грн., мат. доп. систем. хар. 86,26 грн.), з яких сума до виплати становить 3749,92 грн.;

- червень 2017 р. 1186,36 грн. (оплата простоїв 1164,66 грн., мат. доп. систем. хар. 21,7 грн.), з яких сума до виплати становить 943,36 грн.;

- липень 2017 р. 15383,17 грн. (комп. за нев. відп. зв. 5797,26 грн., оплата простоїв 220,45 грн., мат. доп. систем. хар. 281,40 грн., вих. доп. при зв. 9084,06 грн.), з яких сума до виплати становить 12323,27 грн. (а.с.19-23).

10. Наказом структурного підрозділу Донецька дирекція залізничних перевезень № 236/ДНД від 17.03.2017 встановлено початок простою з 20.03.2017 р. для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції, на час простою зобов?язано всіх працівників з?являтися на робочі місця згідно встановленого режиму та графіку роботи, на весь період простою працівникам станції в табелі обліку використання робочого часу проставляти літерний код П та оплату проводити за час простою у робочі дні (зміни) згідно графіку роботи (а.с.24-25). Наказом виробничого підрозділу Станція Микитівка про встановлення простою № 92/ДС від 17.03.2017 всім працівникам станції встановлено початок режиму простою з 20.03.2017 (а.с.26-28).

11. З копій табелів обліку використання робочого часу відносно ОСОБА_3 за період з березня 2017 по липень 2017 вбачається, що посадовий оклад становить 6945,00 грн., у березні 2017 відпрацьовано 79 годин, з 20.03.2017 зазначено про простій, відомості з 18.07.2017 не зазначені (а.с.30-34).

12. Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_1 від 21.07.2021 № 687/2, виданої АТ Українська залізниця у березні 2017 нараховано заробітну плату у сумі 2852,39 грн. за 63 відпрацьовані години, утримано 584,21 грн., сума до видачі становить 2268,18 грн. З квітня 2017 по липень 2017 заробітна плата ОСОБА_1 не нараховувалася (а.с.51).

13. Як вбачається з відомості на виплату грошей № 23 за березень 2017 ОСОБА_1 14.07.2017 отримав особисто під підпис заробітну плату в сумі 2268,18 грн. (а.с.62-63).

14. Згідно науково-правового висновку Торгово-промислової палати України, наданого ПАТ Українська залізниця від 16 січня 2018 втрата контролю і доступу ПАТ Українська залізниця, ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Українська залізниця, ідентифікаційний код філії 40150216, до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: м.Донецьк, вул.Артема, 68, починаючи з 20 березня 2017, коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, позбавило можливості ПАТ Українська залізниця ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Українська залізниця, ідентифікаційний код філії 40150216, виконати зобов?язання перед вивільненими працівниками згідно ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України. Це свідчить про відсутність вини ПАТ Українська залізниця, ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Українська залізниця, ідентифікаційний код філії 40150216, у невиконанні своїх зобов?язань. Унеможливлення виконання обов?язків, передбачених законодавством України про працю, а саме ч.1,3 ст.49-2 КЗпП, ч.3 ст.184 КЗпП, ст.186-1, 198, 47, 83, 115, 116 КЗпП України, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на території м.Донецька, Донецької області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо (а.с.64-72).

V. Оцінка суду.

15. Україна як соціальна, правова держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, а також право на належні умови праці, своєчасне отримання винагороди (стаття 1, частини 1,2,4,7 ст.43 Конституції України).

Відповідно до Конституції України зазначені права захищаються судом (частина перша статті 55).

Правосуддя в Україні здійснюється з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права.

Положенням ч.1 ст.2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

16. У частині 1 статті 94 КЗпП України міститься дефініція поняття заробітна плата. Так, згідно законодавчого визначення заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Аналогічне визначення заробітної плати міститься у ст.1 Закону України Про оплату праці.

Положеннями ст.115 КЗпП України закріплено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

17. Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов?язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред?явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, законодавець покладає обов?язок щодо нарахування заробітної плати та надання відомостей про розмір нарахованої заробітної плати саме на роботодавця.

18. Відповідно до положень ст.113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

19. Відповідно до положення ч.1 ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

20. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

21. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.

На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

22. Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження факту трудових відносин з відповідачем, нарахування та розміру заробітної плати, простою, у період з березня 2017 по липень 2017, суд вважає їх належними, достовірними та допустимими, оскільки вони узгоджуються між собою. Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача в тій частині, що у зв`язку з ненадходженням кадрової та первинної документації та невиконанням позивачем своїх трудових обов`язків у відповідача були відсутні підстави нараховувати позивачеві заробітну плату за період з 16.03.2017 по день звільнення, оскільки на підприємстві був встановлений простій, що підтверджується відповідним наказом.

Відповідно до положень ст.113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Окрім того, Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції не скасовує обов`язків роботодавця, визначених статтею 115 КЗпП України.

23. З наданих позивачем розрахункових листків заробітної плати за період з березня 2017 по липень 2017 вбачається, що позивачу було нараховано заробітну плату, оплату простою, компенсацію за невикористані 18 днів відпустки, а також вихідну допомогу, однак зазначені суми виплачені не були, що відповідачем не спростовано.

24. Водночас, розмірковуючи над доводами відповідача щодо неможливості виконання покладених на нього зобов`язань у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин, суд зазначає, що згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. В той же час, виходячи із цивільно-правової доктрини та співвдношення загальних і спеціальних правових норм, з огляду на припис ч.1 ст.9 ЦК України, до врегулювання трудових відносин, що не врегульовані відповідними спеціальними нормами актів трудового законодавства, можливо застосувати положення цивільного законодавства у контексті загальної норми.

25. Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону України Про торгово-промислові палати торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Згідно ч.2 ст.11 цього Закону методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов?язковими для застосування на всій території України.

Згідно з п.3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим рішенням Президії Торгово-промислової палати України № 44 (5) від 18.12.2014 р. (зі змінами та доповненнями), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі сертифікат) документ, затвердженої Президією ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом. Пунктом 6.2 Регламенту передбачено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб?єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів. Відповідно до п.6.4.3. Суб?єкти господарювання для отримання сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин за податковими зобов`язаннями надають разом із заповненою заявою встановленої форми документи, передбачені в цій формі заяви (Додатки №№ 2, 3 до Регламенту). Суб?єкти господарювання для отримання сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин, за зобов`язаннями (обов`язками), передбаченими законодавчими та іншими нормативними актами, надають разом із заповненою заявою встановленої форми документи, передбачені цією формою заяви (Додаток № 4 до Регламенту).

26. Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року встановлено, що відсутність вини ПАТ Українська залізниця, ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Українська залізниця, ідентифікаційний код філії 40150216, у невиконанні своїх зобов?язань. Унеможливлення виконання обов?язків, передбачених законодавством України про працю, а саме ч.1,3 ст.49-2 КЗпП, ч.3 ст.184 КЗпП, ст.186-1, 198, 47, 83, 115, 116 КЗпП України, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на території м.Донецька, Донецької області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо.

27. За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові № 6-948цс16, з огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини. Настання обставин непереборної сили, що встановлені висновком торгово-промислової палати, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

28. На відміну від кримінально-правової доктрини, цивільні правовідносини побудовані на принципу презумції вини особи, яка завдала шкоди, тобто вона звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч.1 ст.614 ЦК України). Обов`язок доказування відсутності вини покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Визначальним для встановлення наявності чи відсутності вини є не тільки ставлення роботодавця до своєї протиправної поведінки, скільки упущення (свідоме чи несвідоме, умисне чи необережне) контролю за своєю поведінкою. Для визначення цивільно-правової відповідальності роботодавця при відшкодуванні шкоди працівнику форма вини юридичного значення не має. Шкода, заподіяна роботодавцем своєму працівнику, умисними чи необережними діями підлягає відшкодуванню.

29. Отже, вина регіональної філії Донецька залізниця ПАТ Українська залізниця, яка є основною умовою відповідальності за ст.117 КЗпП України відсутня, що виключає можливість відповідальності за несвоєчасну виплату невиплату належних працівникові сум при звільненні. В той же час позивачем не було заявлено про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а настання форс-мажорних обставин жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку виплатити позивачу заробітну плату, вихідну допомогу та компенсацію за невикористані дні відпустки, оскільки заробітна плата, в тому числі оплата за час простою (стаття 113 КЗпП), компенсація за невикористані дні відпустки (стаття 83 КЗпП), вихідна допомога при звільненні (стаття 44 КЗпП), не є відповідальністю за порушення строків виплати заробітної плати і жодним нормативним актом про працю не передбачено звільнення роботодавця від виплати заробітної плати та цей обов`язок роботодавця не залежить від наявності або відсутності його вини.

30. Відповідач не оспорює той факт, що при звільненні позивача розрахунок з ним не проведено. Відповідач посилається на те, що робоче місце позивача фактично знаходилось на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що через захоплення підприємства відповідач втратив контроль над виробничими потужностями, що захоплення підприємства сприяє загрозі життя при знаходженні на території виробничих підрозділів уповноважених осіб, які мають здійснювати організацію та контроль ведення господарської діяльності, у зв`язку з чим відповідач не має об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків у спірний період та виконати свої зобов`язання за трудовим договором, а тому через відсутність зв`язку з виробничими підрозділами, а також не передачею з непідконтрольної території первинних документів, на підставі яких здійснюється нарахування заробітної плати та інші виплати, нарахування заробітної плати працівникам з 16 березня 2017 припинено.

31. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР Про оплату праці роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Відповідно до статті 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша статті 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату.

32. Позивачем на підтвердження факту наявності та розміру заборгованості по заробітній платі надані суду наказ про встановлення простою, розрахункові листки заробітної плати та табеля обліку використання робочого часу за період з березня по липень 2017, наказ про припинення трудового договору. Відповідачем надано суду докази про виплату заробітної плати позивачу за березень 2017 у сумі 2268,18 грн.

33. Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Отже, надані позивачем розрахунки заробітної плати (розрахункові листи) є належними доказами, що вказують на розмір нарахованої заробітної плати (оплати простою), а відсутність відповідної інформації про ці суми в довідці, наданій відповідачем, не свідчить про їх безумовне не нарахування.

34. З урахуванням наведеного, факт знаходження позивача в трудових відносинах з відповідачем підтверджується записами в його трудовій книжці, наказом про припинення трудового договору. Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували відомості щодо нарахованої позивачу заробітної плати за період з другої половини березня 2017 по 17 липня 2017, які зазначені в розрахунках заробітної плати за березень - липень 2017, які надані до суду позивачем. Надані позивачем розрахунки по заробітній платі за березень - липень 2017 узгоджуються з наказом про встановлення початку простою, а також з наданими позивачем табелями обліку використання робочого часу за спірний період. Розрахунок заробітної плати за липень 2017 узгоджується з наказом про припинення трудового договору. Трудова книжка позивача заповнена належним чином із зазначенням наказів про прийняття на роботу та його звільнення з роботи, скріплених печаткою підприємства. Наявність роздрукованих розрахункових листів, виданих позивачу, який використав їх як доказ наявної заборгованості із заробітної плати, свідчить та розцінюється судом як обізнаність відповідача про існуючий обов`язок розрахунку та його невиконання. Відсутність у відповідача первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, оскільки відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією. Враховуючи, що в період встановленого структурним підрозділом Донецька дирекція залізничних перевезень простою, позивач на виконання наказу до дня звільнення виходив на своє робоче місце, на день його звільнення наказ про встановлення простою скасовано не було, у відповідача відсутні підстави не здійснювати позивачу оплату за час простою. Оскільки відповідач не спростував надані позивачем розрахунки заробітної плати за березень - липень 2017, у строки, встановлені частиною першою статті 116 КЗпП України, не виплатив всі суми, що належали позивачу від підприємства при звільненні, не виплатив ці суми і на час розгляду справи судом, позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень - липень 2017 підлягають задоволенню у сумі 30359,77 грн., в тому числі за березень 2017 у сумі 4358,64 грн. (6626,82 грн. - 2268,18 грн.), за квітень 2017 у сумі 4715,8 грн., за травень 2017 у сумі 4715,8 грн., за червень 2017 у сумі 1186,36 грн., за липень 2017 у сумі 15383,17 грн. (в тому числі компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога при звільненні).

35.Як вбачається з роз?яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р. Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов?язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов?язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

36.Проаналізувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню нараховані, але не виплачені суми заробітної плати, оплати простою, компенсації за невикористані 18 днів відпустки та вихідної допомоги (за березень 2017 у сумі 4358,64 грн., за квітень 2017 у сумі 4715,8 грн., за травень 2017 у сумі 4715,8 грн., за червень 2017 у сумі 1186,36 грн., за липень 2017 у сумі 15383,17 грн., з яких підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

37. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

38. Відповідно до Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України Про Державний бюджет на 2021 рік встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2270 грн.

39. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 844,90 грн. (32627,15 грн. - заявлені позовні вимоги, 30359,77 грн. - задоволені позовні вимоги). Інша частина судових витрат компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 44, 94, 113, 116, 117 КЗпП України, Законом України Про оплату праці, суд,

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги В`ялого про стягнення заборгованості із заробітної плати, невиплаченої одноразової вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні відпустки задовольнити частково.

2.Стягнути з акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця (місцезнаходження: 03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість з заробітної плати за період з березня 2017 по 17 липня 2017, з урахуванням оплати простою, суми нарахованої, але невиплаченої компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги при звільненні, а саме: за березень 2017 у сумі 4358,64 грн., за квітень 2017 у сумі 4715,8 грн., за травень 2017 у сумі 4715,8 грн., за червень 2017 у сумі 1186,36 грн., за липень 2017 у сумі 15383,17 грн., а в загальній сумі 30359 (тридцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 77 коп., з яких підлягають утриманню податки і обов?язкові платежі.

3.Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

4.Стягнути з акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця (місцезнаходження: 03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) судовий збір у розмірі 844 (вісімсот сорок чотири) грн. 90 коп. на користь держави на рахунок отримувача: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв