Головуючий у першій інстанції Кузнецова В. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

03.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горда Ірини Володимирівни про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

встановив:

ІІ ОПИСОВА ЧАСТИНА:

31.08.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гордої Ірини Володимирівни про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 грудня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та нею було укладено кредитний договір №014/0077/82/68699, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 140000,00 доларів США строком до 25 грудня 2016 року. В цей же день, а саме 25 грудня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Горецькою В.М., відповідно до якого з метою забезпечення кредитного договору Іпотекодавець (позивач по справі) передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

13.11.2018 року Київським районним судом м. Одеси відмовлено у задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що 30.07.2020 року ПНОМНО ОСОБА_5 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53383135, а саме було здійснено реєстрацію права власності на об`єкт іпотеки згідно договору про відступлення права вимоги від 29.05.2020 року, а саме на ОСОБА_2 , дата реєстрації права власності 27.07.2021 року.

Таким чином, позивач вважає, що рішення про державну реєстрацію є незаконним, оскільки воно суперечить нормам законодавства та здійснено з порушенням положень Договору іпотеки, встановленого для даної процедури.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горда Ірини Володимирівни (м. Одеса, вул. Пастера, 36) про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду 04 серпня 2021 року ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга, відповідно до якої апелянт просить рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.08.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 року було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

25.08.2021 року апелянтом на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 18.08.2021 року подано заяву якою усунуто недоліки зазначені в ухвалі суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.08.2021 року провадження у справі за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Горда Ірини Володимирівни про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було відкрито.

Ухвалою від 30 серпня 2021 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.

02 вересня 2021 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Хижняк А.В. було подано клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом:

-накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

До набрання чинності рішення у справі:

-заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду даної справи по суті, вчиняти будь-які дії, пов`язані із державною реєстрацією речових прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду даної справи по суті, вчиняти будь-які дії, пов`язані із державною реєстрацією речових прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити вчиняти будь-які дії щодо вселення або виселення в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити вчиняти будь-які дії щодо вселення або виселення в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви заявник вказує, що на сьогоднішній день власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 .

З інформації з реєстрів вбачається, що наразі предмет спору - квартира під номером АДРЕСА_3 , в будинку під АДРЕСА_4 - поділена на дві квартири: квартира під АДРЕСА_5 та квартиру під АДРЕСА_6 .

В даній квартирі проживають двоє неповнолітніх дітей, які не можуть без дозволу Органів опіки та піклування були позбавлені житла, але попередній іпотекодержатель вже намагався виселити сім`ю з неповнолітніми дітьми, однак йому було відмолено. Іншого житла у сім`ї немає. На сьогоднішній день існує загроза, що дана квартира може бути в подальшому відчужена ще на користь третіх осіб, що призведе до утруднення чи взагалі унеможливлення виконання рішення суду у випадку задоволення позовної заяви щодо скасування реєстрації права власності.

Заявник наголошує, що головна мета подання цієї заяви це недопущення втрати чи істотного пошкодження майна, яке є предметом іпотеки, а також захисту прав позивача передбачених вітчизняним законодавством.

Розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову здійснюється за правилами, встановленими ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

ІІІ МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись із заявленим клопотанням, матеріалами справи, вважає, що клопотання представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пунктами 2, 4 якої передбачено, що позов може забезпечуватись забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Підстави забезпечення позову необхідно доводити документально, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що предмет позову, може бути знищеним на момент виконання рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 363/2197/17 (провадження № 61-15477св19).

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Тобто між сторонами існує реальний спір стосовно нерухомого майна, обраний спосіб забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії та накладення арешту на майно є співмірним із заявленими позовними вимогами, існує зв`язок між обраним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Крім того, на переконання апеляційного суду, є підстави для висновку, що у разі невжиття заходів забезпечення позову ймовірне його відчуження, що може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду у цій справі.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Крім цього, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому заборона відчуження вищевказаної квартири до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси відповідача.

Аналізуючи надані позивачем докази, суд доходить висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 149, 153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

До набрання чинності рішення у справі:

-заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду даної справи по суті, вчиняти будь-які дії, пов`язані із державною реєстрацією речових прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду даної справи по суті, вчиняти будь-які дії, пов`язані із державною реєстрацією речових прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити вчиняти будь-які дії щодо вселення або виселення в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити вчиняти будь-які дії щодо вселення або виселення в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 03 вересня 2021 року.

Головуючий суддя: О. В. Князюк

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова