Провадження 6/127/608/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

секретаря Обертун Н.М.

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці подання приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань,

ВСТАНОВИВ :

Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Подання мотивоване тим, що в приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. перебуває на виконанні виконавче провадження № 64563111 з примусового виконання виконавчого листа №127/20310/14-ц від 28.11.2014 р. Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заборгованості у розмірі 33173,17 доларів США.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.07.2019 р. №127/20310/14- ц замінено стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Станом на 25.08.2021 р. ОСОБА_1 так і не виконав свої зобов`язання перед стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». З моменту відкриття провадження боржник намагається уникнути виконання зобов`язання з погашення заборгованості та затягує виконання судового рішення.

При примусовому виконанні накладено арешт на все майно боржника та направлено запити у відповідні інстанції з метою виявлення рухомого та нерухомого майна, доходів боржника.

За вказаним виконавчим провадженням винесено:

17.02.2021 р. постанову про відкриття виконавчого провадження, яку боржник особисто отримав 02.03.2021 р. згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта»;

17.02.2021 р. постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника;

Згідно з відповіддю ДФС України інформація щодо джерел отримання доходів боржником в ДРФО відсутня.

Згідно з відповіддю ДФС України боржник немає відкритих рахунків.

Згідно з відповіддю УПФУ в м. Вінниці встановлено, що боржник перебуває на обліку як пенсіонер (постанову про звернення стягнення на пенсію надіслано Головному управлінню ПФУ у Вінницькій області до виконання).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що боржнику належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіддю МВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Згідно з відповіддю ДП «Український інститут інтелектуальної власності» об`єктів промислової власності, що належать боржнику, не виявлено.

Боржник жодного разу не з`являвся до виконавця, не брав участь у виконавчому провадженні через представників, на рахунок приватного виконавця не надходили кошти для погашення боргу, на адресу не надсилалися пропозиції із погашенням боргу перед стягувачем за рахунок належного боржникові рухомого чи нерухомого майна.

Згідно з повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України боржник періодично перетинає державний кордон України.

З вищенаведеного можна зробити висновок, що боржник на даний час вчиняє всілякі дії (бездіяльність), спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок (частково або повністю) він може.

Виконавець, в свою чергу, проводить всі необхідні дії для примусового виконання рішення.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу особи та обставини, на які посилається державний виконавець в поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання виконавчого листа 127/20310/14-ц виданого 28.11.2014 р. про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» заборгованості у розмірі 33173,17 доларів США.

Належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань, відомостей про його обізнаність з відкритим виконавчим провадженням та строком добровільного виконання, матеріали справи не містять.

Згідно із ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить у межах цієї території право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом і які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших осіб і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Крім цього, факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

Положення ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлює, що обмеження цієї норми можуть бути лише передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Тобто, застосовані до особи обмеження, передбачені законом, повинні переслідувати одну із законних цілей, зазначених в ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції. В той же час необхідно встановити необхідність застосування цих обмежень. Оцінка «необхідності в демократичному суспільстві» вимагає визначити, чи було таке втручання «пропорційним законній переслідуваній цілі». Відповідно до висновків, викладених у листі Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", при проведенні аналізу судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

У зв`язку із наведеним і згідно з практикою Верховного Суду застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) відповідно до положень ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», є доцільним, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.

З наданих до подання приватного виконавця документів суду не доведено свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього зобов`язань.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 33 Конституції України, ст. 11 Закону «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя