Справа № 276/1799/20
Провадження по справі №2/276/53/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В позовній заяві зазначає, що 12.06.1993 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя з відповідачем не склалось, у них відсутнє порозуміння та довіра один до одного, відповідач вчиняє відносно неї фізичне та психічне насильство. З цього приводу поліцією відкрито кримінальне провадження. Продовження сімейного життя завдало психологічної травми спільній дитині, внаслідок чого вона має загальний депресивний стан. В зв`язку з чим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення між ними не можливе. Крім того, зазначає, що дитина залишається проживати із позивачем, відповідач не приймає участі в утриманні дочки, добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання.

Позивач просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12 червня 1993 року Новоборівською селищною радою Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 16; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду - 07.12.2020 року та до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке направлялося на адресу відповідача згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, копію ухвали від 16 березня 2021 року та копію позовної заяви з додатками відповідачу вручено особисто 24 березня 2021 року (а.сп.17).

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову.

Згідно частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

За змістом частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12 червня 1993 року Новоборівською селищною радою Володарсько-Волинського (Хорошівського) району Житомирської області, актовий запис № 16, що слідує з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.06.2014 року (а.сп.7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.03.2003 року, сторони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.сп.6).

Із довідки виданої виконавчим комітетом Новоборівської селищної ради № 450 від 16.03.2021 року слідує, що дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народження , проживає разом із позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні.

Зі змісту позовної заяви слідує, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, дитина залишається проживати з позивачем, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначені обставини відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами, відповідач відзив на позов не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову.

Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Крім того, згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За положеннями статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В ході судового розгляду справи судом з`ясовано, що дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Суд також враховує, що відповідач ОСОБА_2 працездатного віку, доказів того, що він за станом здоров`я не може працювати, суду не надано, а тому, на думку суду, відповідач може вжити заходів для забезпечення своєї дитини, яка потребує матеріальної допомоги.

Виходячи з завдань цивільного судочинства, в забезпеченні інтересів дитини, які полягають, крім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, суд при визначенні розміру аліментів, виходить з суспільно визнаного обсягу необхідних щомісячних витрат на утримання дитини та з урахуванням відомостей про матеріальний стан відповідача, керуючись принципом доцільності, справедливості, вважає необхідним встановити розмір аліментів на рівні ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Такий розмір аліментів, на думку суду, є достатнім для забезпечення інтересів дитини та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

За таких обставин, вимоги позивача про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на її користь аліментів, для утримання доньки, підлягають задоволенню.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 24, 56, 105, 110, 112, 180, 182 Сімейного кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 12 червня 1993 року Новоборівською селищною радою Володарсько-Волинського (Хорошівського) району Житомирської області, актовий запис № 16.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , сплачений нею за вимогу про розірвання шлюбу судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави, судовий збір за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя А.М. Збаражський