ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7345/21 Справа № 215/765/17 Суддя у 1-й інстанції - Дудіков А. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 215/765/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року, яке ухвалено суддею Дудіковим А.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «УЮТ-2011» є управителем будинків Тернівського району м. Кривого Рогу та надає мешканцям району послуги з утримання будинку і прибудинкової території, в тому числі, за адресою: АДРЕСА_1 , до якого послуги з утримання будинку будинків і споруд та прибудинкових надавались безперервно.

Формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється по кожному будинку окремо, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Додатком до зазначеного Порядку визначено перелік обов`язкових послуг, які повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій.

Щомісячні нарахування за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території здійснюється у відповідності до Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 14.12.2011 року № 416.

Перелік послуг, які повинні надаватись для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій визначено Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 435 від 27.12.2011 року.

Відповідачі по справі, які є власниками квартири АДРЕСА_2 , не виконують свого зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, в результаті чого, в період з 04.05.2012 року по 01.02.2017 року, у відповідачів виникла заборгованість по сплаті наданих позивачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в сумі 16 175,87 грн.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «УЮТ-2011» заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у сумі 16 175,87 грн., інфляційні втрати в розмірі 8 410,40 грн., а також судовий збір.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у сумі 16 175,87 грн. та інфляційні втрати в розмірі 8 410,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011», з кожного окремо, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 800 грн.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2021 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що в договірних відносинах з ТОВ «УЮТ-2011» він не перебуває, а відтак споживачем послуг, що надаються підприємством він не є, оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами фактичного отримання відповідачами комунальних послуг.

Апелянт зауважує на тому, що 18 листопада 2016 року власником квартири АДРЕСА_2 став ОСОБА_3 .

Крім того, до спірних правовідносин необхідно застосувати строк позовної давності, про застосування якого апелянт заявляє клопотання при оскарження рішення, оскільки по справі ухвалено заочне рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ТОВ «УЮТ-2011» є управителем будинків Тернівського району м. Кривого Рогу та надає мешканцям району послуги з утримання будинків і прибудинкової території, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується укладеним 06.02.2012 року між управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради та ТОВ «УЮТ-2011» договором про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд та актом прийому-передачі будинків, споруд або групи будинків і споруд від 06.02.2012 року (а.с.37-43).

Відповідно до наданого розрахунку суми заборгованості за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 04.05.2012 року по 01.02.2017 року відповідачами не здійснювалася оплата за отримані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що призвело до утворення заборгованості в сумі 16 175,87 грн., а також відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховано суму інфляційних втрат в розмірі 8 410,40 грн. (а.с.4-7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту, що відповідачі не сплачували кошти за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню в повному обсязі.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 04.05.2012 року по 01.02.2017 року, та відповідно із розміром стягнутих судом інфляційних втрат, з огляду на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини стосовно надання та оплати житлово-комунальних послуг.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги"», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст.20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України строки оплати встановлено -щомісячно.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Отже, за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до виписки з особистого рахунку за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 04.05.2012 року по 01.02.2017 року, заборгованість за надання житлово-комунальних послуг складає 16 175,87 грн. 43 коп. (а.с.4-6), тому вказана заборгованість стягнута солідарно з відповідачів оскаржуваним рішенням.

Однак, колегія суддів не може погодитися з періодом та розміром стягнутої з відповідачів заборгованості, з наступних підстав.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Згідно правового висновку, викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц, провадження № 14-59цс18, якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

З наведеного слідує, що відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у суді апеляційної інстанції лише у випадку його неналежного повідомлення судом першої інстанції про час і місце розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, відповідачем ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, тому колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності у зв`язку з чим період, за який з відповідачів на користь повивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, має становити з 01.02.2014 року по 01.02.2017 року, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в цій частині заслуговують на увагу.

Крім того, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що 18 листопада 2016 року власником квартири АДРЕСА_2 став ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 319 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Стаття 322 ЦК України покладає на власника майна тягар його утримання. Зокрема власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_2 з 18 листопада 2016 року належить на праві власності ОСОБА_3 , який і зобов`язаний нести витрати по її утриманню з 18 листопада 2016 року (а.с.82).

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів вважає, що із застосуванням до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності та з урахуванням того, що з 18.11.2016 року відповідачі по справі не несуть обов`язку з утримання квартири АДРЕСА_2 , так як власником вказаної квартири став ОСОБА_3 , період, за який з відповідачів на користь повивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, має становити з 01.02.2014 року по 18.11.2016 року та заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій становить 9 899 грн. 99 коп. (15 471,51 грн. (борг станом на листопад 2016 року) 5 571,52 грн. (борг, станом на лютий 2014 року) = 9 899,99 грн.), яка і підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача, тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зазначеного судом періоду стягнення та визначеної судом першої інстанції суми заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із її зменшенням з 16 175,87 грн. до 9 899,99 грн. за період з 01.02.2014 року по 18.11.2016 року.

При цьому, як наслідок, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеної судом першої інстанції суми інфляційних втрат із її зменшенням з 8 410,40 грн. до 3 352,56 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку, який перевірено колегією суддів та колегія суддів вважає його правильним за період з 01.02.2014 року по 18.11.2016 року (а.с.7).

Посилання апелянта на те, що в договірних відносинах з ТОВ «УЮТ-2011» він не перебуває, а відтак споживачем послуг, що надаються підприємством він не є, оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами фактичного отримання відповідачами комунальних послуг, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідна правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, Постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18.

При цьому, стаття 322 ЦК України покладає на власника майна тягар його утримання. Зокрема власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відповідачі по справі, є такими особами, що до 18.11.2016 року мали обов`язок утримання належної їм на праві власності квартири АДРЕСА_2 .

При цьому доказів того, що ТОВ «УЮТ-2011» не надавало відповідачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, апелянтом не надано, в той час як позивачем доведено той факт, що ТОВ «УЮТ-2011» є управителем будинків Тернівського району м. Кривого Рогу та надає мешканцям району послуги з утримання будинку і прибудинкової території, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з наведеним вище колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із її зменшенням цього розміру з 16 175,87 грн. до 9 899,99 грн., та зменшенням інфляційних втрат з 8 410,40 грн. до 3 352,56 грн.

В іншій частині рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року змінити в частині розміру заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, стягнутої солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011», зменшивши цей розмір з 16 175 гривень 87 копійок до 9 899 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`ять) гривень 99 копійок.

Рішення суду змінити в частині розміру з інфляційних втрат, стягнутих солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011», зменшивши цей розмір з 8 410 гривень 40 копійок до 3 352 (три тисячі триста п`ятдесят дві) гривні 56 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: