Справа № 236/1846/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарях судових засідань Грицай Н.І., Колесник О.І., Коломацькому О.А., Теліусу С.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представників

органу опіки та піклування Голєва С.І., Межерицької М.О.,

спеціаліста-психолога Єрдакій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лиман цивільну справу (в порядку загального позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитиною з батьком, котрий проживає окремо від дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 із позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитиною з батьком, котрий проживає окремо від дитини.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 03.01.2015, від шлюбних відносин з відповідачем народився син ОСОБА_4 . Відносини між подружжям не склались, рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 27.09.2018 у справі № 236/2148/18 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати в родині матері; відповідач згодом одружилась з іншим чоловіком, змінила своє прізвище на ОСОБА_5 .

Між позивачем та відповідачем ще до моменту припинення їхніх шлюбних відносин виникали непорозуміння щодо участі батька у виховання дитини. За твердженням ОСОБА_1 , його колишня дружина створює штучні перешкоди для нормального спілкування дитини з батьком. Натомість позивач має бажання налагодити нормальний зв`язок з дитиною, брати участь у вихованні сина, розвитку його здібностей, утриманні сина. ОСОБА_1 звертався для вирішення спору з відповідачем до органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, служба у справах дітей міської ради повідомила позивача про те, що за вказаною в заяві адресою ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 не проживають. На теперішній час позивачу невідомо фактичне місце перебування його дитини, відповідач ігнорує звернення позивача та не надає інформації щодо адреси проживання, заважає батькові бари участь у вихованні дитини, спілкуватись з сином.

ОСОБА_1 змушений з огляду на це звернутись до суду за захистом своїх немайнових прав, просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною, також просить визначити способи участі батька у вихованні дитини: побачення з дитиною раз на тиждень щонеділі з 11 год.00 хв. до 16 год. 00 хв.; необмежене спілкування особисто засобами телефонного, поштового зв`язку, іншими засобами зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту батька з дитиною; безперешкодне відвідування батьком дитини у день її народження з метою привітання не менше як на 1 годину.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позов підтвердила факт перебування впродовж певного часу в зареєстрованому шлюбі з позивачем, народження сина ОСОБА_4 від шлюбних відносин з ОСОБА_1 , повідомила, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею, а відповідач в лютому 2020 року стягнула в судовому порядку аліменти з батька дитини, однак позивач почав сплачувати аліменти на дитину лише з квітня 2020 року. ОСОБА_2 зауважила, що вона не чинить жодних перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з сином; водночас позивач впродовж тривалого часу в родині не проживає, а малолітній ОСОБА_4 є за своїм характером досить «замкнутим» та «сором`язливим», дитина неохоче контактує з малознайомими людьми, а своїм батьком на теперішній час ОСОБА_4 вважає другого чоловіка відповідача - ОСОБА_6 . Відповідач просить суд відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 , при цьому вважає, що суд може ухвалити рішення про надання позивачу побачень з дитиною, але побачення дитини з рідним батьком мають бути нетривалими за часом, ОСОБА_4 на такі побачення обов`язково має супроводжувати його мати або бабуся.

Під час судового розгляду цивільної справи позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навів доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 підтримала позицію, висловлену нею у відзиві на позов.

Представники органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області Голєв С.І., Межерицька М.О. під час судового розгляду справи висловили думку щодо доцільності надання ОСОБА_1 можливості спілкування з сином ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та в її присутності, з обмеженням часу спілкування, саме таке рішення відповідатиме інтересам дитини.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , з`ясувавши думку з приводу заявлених позовних вимог представників органу опіки та піклування Лиманської міської ради, спеціаліста - психолога, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, з 15.03.2017 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , внесений до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с.4, зворот).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , внесена до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, перебуває у відпустці по догляду за дитиною - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.20,25,26,80).

Малолітній ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Красний Лиман Донецької області, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , що підтверджено наданим позивачем повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 9, сформованим 09.01.2020 Краматорським МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.5-6).

Обома сторонами визнаються і не заперечуються факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, факт розірвання шлюбу в установленому законом порядку, факт проживання малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю після розірвання шлюбу між батьками, факт укладення відповідачем іншого шлюбу з ОСОБА_10 , зміни прізвища з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_5 ». Відтак, згадані фактичні обставини не підлягають доказуванню на підставі ч.1 ст. 82 ЦПК України.

Між позивачем та відповідачем існує спір щодо спілкування рідного батька з дитиною. Позивач тривалий час не проживав однією родиною з відповідачем та малолітньою дитиною, має бажання налагодити нормальний зв`язок з дитиною, брати участь у вихованні сина, розвитку його здібностей, утриманні сина. ОСОБА_1 звертався для вирішення спору з відповідачем до органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, служба у справах дітей міської ради повідомила позивача про те, що за вказаною в заяві адресою ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 не проживають (а.с.7-9).

За дорученням суду органом опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області 08.12.2020 було обстежено умови проживання малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з`ясовано, що дитина фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , вітчимом ОСОБА_10 , молодшим братом - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітній ОСОБА_4 має окрему спальну кімнату, куточок для ігор, у дитини в достатній кількості є одяг та взуття, засоби особистої гігієни, в кімнатах є достатньо меблів, є побутова техніка, є запас продуктів харчування

(а.с.80). Стосунки в родині добрі, є порозуміння, умови проживання ОСОБА_4 задовільні.

За клопотанням відповідача судом були витребувані з Краматорського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) матеріали виконавчого провадження № 61244280 щодо виконання судового наказу Краснолиманського міського суду Донецької області від 26.11.2019 у справі № 236/4316/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.10.2019 і до повнолітня дитини (а. с. 40-47).

З матеріалів виконавчого провадження № 61244280 вбачається наявність у ОСОБА_1 за період з 17.02.2020 по 15.09.2020 заборгованості щодо виплати аліментів на суму 19608,75 грн.; вказані документи суд не бере до уваги як доказ при вирішення цивільної справи, що стосується встановлення порядку спілкування батька з дитиною, оскільки наявність певної заборгованості зі сплати аліментів з боку одного з батьків не передбачена законом як обставина, котра неодмінно тягне за собою обмеження спілкування батька з дитиною чи встановлює заборону на таке спілкування.

Під час розгляду цивільної справи судом були допитані свідки, заявлені відповідачем.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 під час допиту повідомила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 та відповідно - рідною бабусею малолітнього ОСОБА_13 ; позивач перебував у шлюбі з донькою свідка, від шлюбу вони мають спільну дитину, після розірвання шлюбу ОСОБА_14 не мешкає разом з ОСОБА_15 , дитина залишилась проживати з матір`ю; ОСОБА_4 - гарний хлопчик, але за характером дещо сором`язливий, з дітьми свого віку спілкується залюбки, але з дорослими - тільки посміхається і мовчить, він не буде контактувати з незнайомими дорослими. Два роки тому позивач виявив бажання побачити сина, попросив ОСОБА_12 організувати йому зустріч з ОСОБА_4 , свідок погодилась, привела дитину на зустріч з батьком до дитячого майданчику поряд з місцевим кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », хлопчика вистачило приблизно на півгодини побачення з батьком, потім ОСОБА_4 захотів піти додому. Дитині лише 5 років, хлопчик зараз любить «нового тата», а ОСОБА_16 майже не було в його житті. Відповідач дозволяє ОСОБА_1 бачитись зі ОСОБА_4 в присутності бабусі дитини, свідок згодна організувати побачення сина з рідним батьком раз на тиждень, має для цього вільний час. Свідок вважає, що ОСОБА_1 як батько дитини повинен докладати більше зусиль для того, щоб ОСОБА_4 було комфортно з ним, він повинен частіше виявляти інтерес до внутрішнього світу дитини.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що перебувала в дружніх відносинах з родиною позивача і відповідача; ОСОБА_15 народжувала дитину сама, ОСОБА_16 весь час, доки вони разом жили в шлюбі, перебував «на заробітках», ОСОБА_4 майже не пам`ятає рідного батька, він дуже сором`язливий хлопчик, неохоче йде на контакт з незнайомим дорослими; позивача надто довго не було в житті дитини, зараз ОСОБА_4 називає батьком «нового чоловіка» ОСОБА_15 , йому комфортно у власній родині разом із матір`ю, вітчимом та молодшим братом, побачення з позивачем (на думку свідка) можуть спричинити для дитини «психологічне травмування».

З метою дослідження особливостей емоційно-вольової сфери малолітнього ОСОБА_13 , внутрішньо сімейних стосунків в родині, де виховується дитина, судом для участі у справі було залучено спеціаліста-психолога.

Згідно з висновком за результатами психологічного обстеження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підготовленим за дорученням суду спеціалістом - психологом ОСОБА_19 (а.с.103-109), поведінка дитини адекватна до ситуації, хлопчик має комунікативні та соціальні навички, вміє спілкуватись з дорослими, але в контакт входить поступово та з настороженістю, самостійно остерігається вступати в контакт; ОСОБА_4 сором`язливий, емоційно витриманий, спокійний, дуже обережно ставиться до змін, дуже повільно звикає до нової обстановки, досить тривалий час адаптується до нових умов, ситуацій, обставин, дорослих; поведінка дитини неконфліктна, врівноважена, спокійна, але спостерігається внутрішня тривога; хлопчик має особливі освітні потреби (як дитина з порушенням мовлення), потребу в системній корекційно - розвитковій роботі з педагогами, значимими фігурами для ОСОБА_4 є мати - ОСОБА_2 , вітчим - ОСОБА_10 , який виховує дитину, брат - ОСОБА_7 , ОСОБА_4 відчуває в родині емоційну підтримку, захищеність, комфорт.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області від 19.04.2021 № 13 є доцільним надання ОСОБА_1 можливості спілкування з сином ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та в її присутності, з обмеженням часу спілкування (двічі на місяць (субота та неділя), впродовж однієї години, у визначеному матір`ю дитини місці, з урахуванням погодних умов), саме таке рішення відповідатиме інтересам дитини.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги по суті, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (ст. 22 Основного Закону). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 Конституції України).

Нормами ст.4 Сімейного кодексу (СК) України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї; особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом; кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя.

Згідно зі ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.

Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (ст. 9 Конвенції ООН про права дитини).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Як зазначено у ст. 14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (ст. 15 СК України).

Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 СК України).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Відповідно до ст. 157 СК України, за загальним правилом, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

В постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 138/96/17 (провадження № 61-17718св18) висловлена правова позиція, згідно з якою, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Під час розгляду цивільної справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 бажає спілкуватися з сином ОСОБА_4 , для забезпечення свого права просить визначити способи участі батька у вихованні дитини: побачення з дитиною раз на тиждень щонеділі з 11 год.00 хв. до 16 год. 00 хв.; необмежене спілкування особисто засобами телефонного, поштового зв`язку, іншими засобами зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту батька з дитиною; безперешкодне відвідування батьком дитини у день її народження з метою привітання не менше як на 1 годину. Відповідач ОСОБА_2 вважає, що суд може ухвалити рішення про надання позивачу побачень з дитиною, але побачення дитини з рідним батьком мають бути нетривалими за часом, ОСОБА_4 на такі побачення обов`язково має супроводжувати його мати або бабуся. Саме з цього приводу виник спір між сторонами.

Позивач, безумовно, має право на спілкування з власною дитиною. Водночас суд враховує досліджені у висновку спеціаліста-психолога особливості емоційно-вольової сфери малолітнього ОСОБА_13 (сором`язливий, емоційно витриманий, спокійний, дуже обережно ставиться до змін, дуже повільно звикає до нової обстановки, досить тривалий час адаптується до нових умов, ситуацій, обставин, дорослих, має особливі освітні потреби через порушення мовлення), психоемоційну прихильність дитини до матері, тривалу відсутність рідного батька поряд з дитиною, значимість для дитини тих дорослих, котрих хлопчик вважає своєї сім`єю, з котрими почувається комфортно та захищено.

З огляду на таке, виходячи з інтересів дитини, з урахуванням принципів добросовісності та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні, суд вважає за можливе встановити ОСОБА_1 способи спілкування з сином ОСОБА_4 шляхом визначення графіку нетривалих побачень, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та в її присутності, з обмеженням часу спілкування.

Відтак, суд встановлює позивачу графік побачень та спілкування з малолітнім сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , двічі на місяць (кожної другої та четвертої неділі місяця) тривалістю одна година (з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв.) в присутності матері дитини ОСОБА_2 , у визначеному матір`ю дитини місці, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини. При цьому мати дитини не повинна чинити свідомих перешкод батькові у спілкування з сином.

Задоволення інших вимог позивача (необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового зв`язку, іншими засобами зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту батька з дитиною; безперешкодне відвідування батьком дитини у день її народження з метою привітання не менше як на 1 годину), на думку суду, в розглядуваній ситуацій застосовувати передчасно, зважаючи на особливості психоемоційного стану малолітнього ОСОБА_4 .

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитиною з батьком, котрий проживає окремо від дитини, підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (квитанція Відділення у м. Краматорську АТ «Перший український міжнародний банк» від 29.05.2020 № 26812745; а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

З урахуванням часткового задоволення заявлених позовних вимог суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 420,40 грн.; решту витрат щодо сплати судового збору суд покладає на позивача.

Керуючись ст. ст. 7,14,15,17,18,19,151,153,155 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3,4,5,10, 12,13,19, 133,141,258,259,264,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитиною з батьком, котрий проживає окремо від дитини - задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, встановивши позивачу графік побачень та спілкування з малолітнім сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , двічі на місяць (кожної другої та четвертої неділі місяця) тривалістю одна година (з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв.) в присутності матері дитини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) у визначеному матір`ю дитини місці, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини.

Зобов`язати ОСОБА_2 у визначені в цьому судовому рішенні дні та час не чинити перешкод для побачень та спілкування ОСОБА_1 з його малолітнім сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із п/п. 15.5) п.15 розд. XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду виготовлений 28.04.2021.

Суддя -