н/п 2/490/1724/2021 Справа № 490/5618/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
19 серпня 2021 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі - Бондаренко А.В.,
за участю представника позивача - адвоката Долгова А.Г.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та стягнення моральної шкоди,
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 09 жовтня 2017 року близько 21 год. 30 хв., позивач керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet», модель «Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у темний час доби по сухій, чистій, прямій ділянці проїзної частини пр. Героїв України, зі сторони вул. Малко-Тернівської в напрямку пров. Парусного по крайній лівій смузі руху проїзної частини зі швидкістю 50 км/год., із увімкненим ближнім світлом фар. В цей же час по пр. Героїв України зі сторони пров. Парусного в напрямку вул. Малко-Тернівської, у лівій смузі, рухався транспортний засіб марки «Daewoo» модель «Nubіra», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 . Останній, рухаючись у зворотному напрямку, при проїзді заїзду до контрольно-пропускного пункту в/ч НОМЕР_3 , що знаходиться в районі буд. АДРЕСА_1 , в порушення вимог п.п.2.3 «б», 10.1, 11.4, 12.3 дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, а саме: рухаючись по проїзній частині пр. Героїв України, з перевищенням допустимої швидкості руху 80 км/год., хоча дозволена в населених пунктах ( не більше 60 км/год.), був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, перед початком перестроювання за зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на смугу, призначену для зустрічного руху, що робити категорично заборонено.
Ухвалою від 23.10.2020 р. у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 16.03.2021 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Долгова А.Г. та витребувано матеріали кримінального провадження №490/7956/18, а також закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Відзив від відповідача не надійшов.
Позивач та відповідач до судового засідання не з`явились.
Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив про розгляд справи у відсутності сторін, які не з`явились, заочний розгляд справи.
Судом постановлено про розгляд справи у відсутності позивача, відповідача, заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст.280 ЦПК України.
Суд перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази у сукупності, дійшов висновку, про часткове задоволення позову на підставі фактичних обставин справи та відповідних ним правовідносинам.
Судом встановлено, що 09 жовтня 2017 року близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_1 керуючи власним транспортним засобом марки «Chevrolet», модель «Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у темний час доби по пр. Героїв України, зі сторони вул. Малко-Тернівської в напрямку пров. Парусного по крайній лівій смузі руху проїзної частини зі швидкістю 50 км/год. із увімкненим ближнім світлом фар. В цей же час по пр. Героїв України зі сторони пров. Парусного в напрямку вул. Малко - Тернівської, у лівій смузі, рухався транспортний засіб марки «Daewoo» модель «Nubіra», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 . Рухаючись у зворотному напрямку, при проїзді заїзду до контрольно-пропускного пункту в/ч НОМЕР_3 , що знаходиться в районі буд. АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 в порушення вимог п.п.2.3 «б», 10.1, 11.4, 12.3 дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями, рухаючись по проїзній частині пр. Героїв України, з перевищенням допустимої швидкості руху 80 км/год., хоча дозволена в населених пунктах ( не більше 60 км/год.), був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, перед початком перестроювання за зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на смугу, призначену для зустрічного руху, що робити категорично заборонено.
Наслідком зазначених дій стало зіткнення автотранспортних засобів.
В результаті зазначеної дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця та забійної рани повік лівого ока, забою лівого колінного суглобу з наявністю крові в ньому, неповного внутрішнього суглобового перелому латерального відростку лівої великогомілкової кістки, яка згідно висновку судово-медичної експертизи № 412/85/19 від 23.04.2018 року, відноситься до категорії середнього ступеню важкості, за ознаками тривалого розладу здоров`я, що перевищує 21 добу. Дана дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п.2.3 «б», 10.1,11.4,12.3 дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди механічних пошкоджень зазнав автомобіль, який належить ОСОБА_5 , а також він отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді пошкодження зубів, яке потягло їх лікування та протезування.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.06.2019 р. у справі №490/7956/18, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.
Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Позивачем заявлені вимоги щодо відшкодування збитків на суму 69 105 ,00 грн., однак належних та допустимих доказів понесених витрат не надав.
Надані квитанції не підтверджують, що ці витрати пов`язані з ремонтом автомобілю.
При цьому,позивачем надані докази, які підтверджують витрати, пов`язані із транспортуванням та збереженням пошкодженого транспортного засобу, а саме: квитанцією № 66 від 12.10.2017 року (зберігання транспортного засобу) - 480,00 грн., квитанцією № 65 від 12.10.2017 року (евакуація транспортного засобу з місця ДТП до місця зберігання) - 1250,0 грн., евакуація до СТО - 1500,00 грн. (квитанція від 12.10.2017 року), на загальну суму 3230,00 грн.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується актом наданих послуг та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 03.09.2020 року.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).
Крім того, відповідно до ч. 3ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
У відповідності до положень ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні права власності позивача, зокрема внаслідок пошкодження транспортного засобу позивача. Моральну шкоду позивач обґрунтовує переживаннями через неможливість використовувати свій автомобіль та через ушкодження здоров`я. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
У п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
На переконання суду, своїми діями, які виразилися у вчиненні ДТП за результатом якого було завдано шкоди здоров`ю позивачу, відповідачем завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях потерпілого через необхідність звернення до суду для поновлення своїх порушених прав, необхідності лікування після ДТП, а також у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з отриманими травмами.
Враховуючи вище викладене виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості достатня сума моральної шкоди, яка може бути стягнута повинна складати 5000, 00 грн.
За такого, позов підлягає частковому задоволенню, а саме: у розмірі збитків, пов`язаних із транспортуванням та збереженням пошкодженого транспортного засобу позивача у сумі 3230,0 грн., збитків, пов`язаних з ушкодженням здоров`я - 49 976,07 грн., моральної шкоди в сумі 5 000 грн., витрат на правову допомогу 10 000 грн.
В іншій частині заявлених позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.
Згідно п.6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
За такого, на підставі вимог ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. 23, 1167, 1187, 1192, ЦК України, постановою № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року, постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ст.ст. 76, 78, 79, 80, 141, 265, 275,279 ЦПК України,України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 53 206,07 грн., моральну шкоду - 5000 грн., витрати на професійну правову допомогу 10 000 грн.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Місце проживання: АДРЕСА_4 .
Повний текст судового рішення складено 19.08.2021 року
Суддя: Черенкова Н.П.