Справа № 170/237/20 Головуючий у 1 інстанції: Сушик Н. В.
Провадження № 22-ц/802/782/21 Категорія: 28 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

експерта Самулевича В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Шацького районного суду Волинської області від 30 березня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що він є власником земельної ділянки розміром 0,1285 га, для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 . Власником сусідньої земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, яка самовільно захопила частину його земельної ділянки, побудувавши на ній будівлі господарського призначення та огорожу, є відповідач ОСОБА_4 .

Крім того позивач вказував, що відповідач, незважаючи на неодноразові звернення добровільно звільнити його земельну ділянку не бажає і далі нею користується.

Зазначеними діями ОСОБА_4 порушує його право, закріплене у ст. 41 Конституції України, щодо володіння, користування, розпорядження своєю власністю.

Просив суд зобов`язати відповідача ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною йому на праві приватної власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу розміщених на ній паркану і господарських будівель, зведених з порушенням існуючих правил забудови.

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 30 березня 2021 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу паркану та господарської будівлі, які частково знаходяться на даній земельній ділянці. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп. та на користь ОСОБА_3 судові витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що приймаючи оскаржуване рішення, суд дав невірну правову оцінку наданим доказам та встановленим обставинам справи, допустив порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача, вважаючи доводи апеляційної скарги відповідача безпідставними та необґрунтованими просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія судів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що встановлення ОСОБА_4 господарської будівлі та огорожі, які накладаються на земельну ділянку позивача ОСОБА_3 , порушують його право власника суміжної земельної ділянки, у зв`язку з чим підлягають захисту у спосіб обраний позивачем, а саме шляхом знесення.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1285 га, кадастровий номер :03:001:1721, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 серпня 2018 року. Згідно цього витягу підставами виникнення у позивача права власності на дану земельну ділянку є рішення Шацької селищної ради № 3/12 від 27 вересня 2002 року та №53/13.1 від 20 серпня 2019 року, а дата державної реєстрації права 30 вересня 2019 (а.с. 3, 22).

Суміжним власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , є відповідач ОСОБА_4 , якій земельна ділянка була виділена на підставі рішення виконавчого комітету Шацької селищної ради від 31 травня 1995 року № 2 під будівництво індивідуального будинку.

Рішенням Шацької селищної ради від 19 лютого 1998 року № 11/5 ОСОБА_4 надано безоплатно у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 , розміром 0,15 га з кадастровим номером :03:001:1009. Після виносу меж земельної ділянки в натурі конфігурація земельної ділянки мала вигляд рівностороннього прямокутника 42,81*35,95*40,65*36,04.

Належність відповідачу ОСОБА_4 вказаної земельної ділянки підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №776319 від 23 листопада 2012 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 05074, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 грудня 2019 року, згідно якого за відповідачем зареєстровано дану земельну ділянку 02 лютого 2019 року (а.с. 34).

З матеріалів справи вбачається, що актом про винос в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку в містах, селищах міського типу і селах від 5 червня 1995 року, на даній земельній ділянці 40*40 м запроектовано житловий будинок розміром 10.00*12.00 м. та господарський хлів (сарай) розміром 10.00*5.00 м. Відстань від запроектованого господарського хліва до межі земельної ділянки (в подальшому суміжна з земельною ділянкою ОСОБА_3 - 8 м) (а.с. 36).

З технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 , Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 січня 2006 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 травня 2020 року слідує, що власником вказаного будинку є відповідач ОСОБА_4 . В цей же період відповідачем ОСОБА_4 на даній земельній ділянці було побудовано хлів. Однак, його розташування не відповідало запроектованому в Акті про винос в натуру меж земельної ділянки від 5 червня 1995 року.

Пізніше на місці хліва, без відповідного дозволу компетентних органів та підготовленого і затвердженого проекту, відповідач побудувала літню кухню. Наведені обставини були встановлені під час перевірки, яка проводилась працівниками Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, про що було складено відповідний акт № 21А від 12 лютого 2020 року та видано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (а.с. 39-43).

Відповідачем ОСОБА_4 припис ДАБІ було виконано. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 травня 2020 року та технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 253) вбачається, що ОСОБА_4 є власником господарської будівлі-літньої кухні 2020 року забудови, що розташована по АДРЕСА_1 . До складу об`єкта нерухомого майна також входять колодязь та огорожа (а.с. 49).

З технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та витягу з кадастрової зйомки слідує, що земельна ділянка позивача ОСОБА_3 межує із земельною ділянкою ОСОБА_4 .

З наявного в матеріалах справи витягу з кадастрової зйомки вбачається, що об`єкт - літня кухня розташований на земельній ділянці ОСОБА_4 частково накладається на земельну ділянку ОСОБА_3 (а.с. 4, 5).

Висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 22-03 від 22 березня 2021 року, складеного судовим експертом Самулевичем В.М. визначено, що:

Фактичне розташування житлового будинку по АДРЕСА_1 , не відповідає запроектованому, що було передбачено актом про винос в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку від 05 червня 1995 року - ОСОБА_4 , та співпадає зі схемою забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,15 га, наявної в будівельному паспорті від 21 лютого 2020 року.

Розташування господарської будівлі на місцевості, що входить в склад будинковолодіння по АДРЕСА_1 , не відповідає запроектованій будівлі, що було передбачено актом про винос в натурі меж земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку від 05 червня 1995 року та схемою земельної ділянки по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,15 га, наявної в будівельному паспорті від 21 лютого 2020 року. (рис. 1 та рис. 2, а.с. 142,143).

Фактичне розташування господарської будівлі належної ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , на місцевості, враховуючи межі земельних ділянок за кадастровими номерами: :03:001:1009 та :03:001:1721 (див. додаток до висновку експерта №22-03, топографо-геодезична зйомка (топографо-геозедичні роботи), виконана інженером-землевпорядником ОСОБА_5 ) Вищезазначена господарська будівля розташована на земельних ділянках належних ОСОБА_4 , кадастровий номер :03:001:1009 за цільовим призначенням - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ОСОБА_3 , кадастровий номер :03:001:1721 за цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства.

Площа, яку займає господарська будівля на земельній ділянці належній ОСОБА_3 становить 27,98 кв.м. (0,0028 га);

Площа, яку займає господарська будівля на земельній ділянці належній ОСОБА_4 становить 119,31 кв.м. (0,0119 га).

Фактичне землекористування земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 за кадастровим номером :03:001:1009 не відповідає межам даної земельної ділянки, що визначені у поземельній книзі (каталог координат) 030011009 від 23 листопада 2012 року. Вище зазначена земельна ділянка перетинається (накладається) із земельною ділянкою , яка розташована по АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :03:001:1721, яка належить ОСОБА_3 , площа перетину становить 39,92 кв.м. (0,0040 га) (рис. 4, а.с. 149). Відповідно до основного переліку питань науково-медичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень "Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень", затвердженої наказом МЮ України 08.10.1998 №53/5 (в чинній редакції), питання експертного завдання в частині "які шляхи вирішення питання приведення у відповідність фактичного землекористування правовстановлюючим документам" не входить до кола питань, які вирішуються земельно-технічною експертизою. 4. Межі земельної ділянки, належної ОСОБА_3 , яка розташована по АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, за кадастровим номером :03:001:1721, згідно даних поземельної книги (каталог координат) 030011721 від 15 серпня 2018, не відповідають в натурі на місцевості (рис. 4, а.с. 149). На частині вищезазначеної земельної ділянки розташована огорожа та господарська будівля, належні ОСОБА_4 .

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що власник земельної ділянки, у разі порушення свого права вільно користуватись земельною ділянкою, вправі вимагати від особи, яка здійснила такі порушення - самовільно зайняла земельну ділянку, приведення земельної ділянки у придатний для використання стан, навіть шляхом знесення будівель і споруд.

Отже, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_4 літня кухня та огорожа встановлені з виходом за визначені межі своєї земельної ділянки і частково накладаються на земельну ділянку позивача ОСОБА_3 .

Таким чином, встановивши, що права позивача порушені, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для їх захисту шляхом демонтажу відповідачем ОСОБА_4 будівлі літньої кухні та огорожі у межах площі накладення на земельну ділянку позивача ОСОБА_3 .

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шацького районного суду Волинської області від 30 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді