Справа № 646/8382/17
№ провадження 2/646/53/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

за участю секретаря Абдюханової А.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поновлення права користування житловим приміщенням шляхом вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю, квартирою АДРЕСА_1 , визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку у квартирі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить зазначена квартира. Окрім неї, у квартирі зареєстровані відповідач ОСОБА_4 , її колишній чоловік, та їх з відповідачем син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її син від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу за її згоди відповідач як член сім`ї був зареєстрований у квартирі. Після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати в її квартирі. У її проханнях виїхати з квартири та знятися з реєстрації відповідач відмовляє. Відповідач неодноразово погрожував їй насильством, спричинив їй тілесні ушкодження. Після таких неодноразових вияснень відношень з відповідачем вона вимушена виїхати з власної квартири. В теперішній час вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином Росії та постійно мешкає у місті Санкт-Петербург. Весною 2016 року їй стало відомо, що відповідач уклав новий шлюб та постійно мешкає по місцю мешкання дружини.

ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , яким просив поновити його право користування житловим приміщенням у квартирі та вселити у квартиру АДРЕСА_1 . На його обґрунтування зазначив, що після реєстрації шлюбу він був вселений в квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрований в ній. З цього часу це його єдине місце мешкання. Влітку 2013 року відповідач покинула сім`ю та поїхала мешкати до нового чоловіка у місто Санкт-Петербург, Росія. Після від`їзду вона час від часу приїздила у місто Харків та виганяла його з квартири. У його відсутність відповідач влітку 2016 року змінила замки та поставила сигналізацію на квартиру, через що він не може потрапити у квартиру. Зазначив, що право власності на спірну квартиру за позивачем відповідно до ч. 2 статті 331 ЦК України та статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зареєстровано.

Представником позивача подано відзив на зустрічну позовну заяву та відповідь на відзив, в якому зазначено: дійсно наприкінці червня 2016 року позивач змінила замки у квартирі та встановила в ній сигналізацію, але на час зміни замків та встановлення сигналізації відповідач у квартирі не мешкав. Він забрав всі свої речі, вивіз із квартири речі, які були придбані під час шлюбу: плазмовий телевізор та побутову техніку з кухні, частину книжок, які належали особисто позивачу. Саме для запобігання подальшого розграблення квартири позивачем встановлена сигналізація.

ОСОБА_4 подано відповідь на відзив та заперечення, в яких зазначено: твердження позивача про те, що вона встановила сигналізацію та змінила замки у відповідь на викрадання ним її майна, спростовується встановленням сигналізації та зміною замків у червні 2016 року, а її надумане звинувачення у розкраданні майна зазначене у позовній заяві від 22 червня 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_3 , проти задоволення зустрічного позову заперечував.

Представник відповідача проти задоволення первісного позову заперечувала, зустрічний позов підтримала та просила задовольнити.

Суд, заслухавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини.

З договору купівлі-продажу від 13 січня 1995 року, укладеного на Харківській товарній біржі, вбачається, що ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_8 купила 45/100 частин 6-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , у кількості 2 житлових кімнат житловою площею 39,5 кв. метрів.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в ньому відсутні відомості про реєстрацію речових прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2014 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , зареєстрований 16.11.1996 у відділі реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 404, розірвано.

З довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 16.08.2016 КП «Жилкомсервіс» вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 - власник, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_4 - чоловік.

З копії паспорту ОСОБА_4 вбачається, що він зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 05.02.1997.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.05.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, виділення у власність, сплату грошової компенсації стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі Ѕ у сумі 3887,17 грн вартості комплекту м`якої меблі: диван та крісло із виділенням у власність ОСОБА_4 .

В позовній заяві ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя від 06 червня 2015 року (справа № 646/7873/15-ц) зазначено: «З червня 2013 р. ми з відповідачем жили роздільно. В той час я переїхала мешкати у Росію до свого майбутнього чоловіка ОСОБА_10 , де мешкаю за адресою, зазначеною у шапці позову, і в теперішній час. 03.06.2014 вона вийшла заміж за ОСОБА_10 та змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 . Після мого переїзду в Росію та розірвання шлюбу з відповідачем, він залишився мешкати в належній мені на праві власності квартирі по АДРЕСА_2 . Наш з відповідачем син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення школи залишився мешкати у м. Харкові в моїй квартирі. 10.06.2015 я дізналася від подруги, що відповідач постійно щось вивозить з моєї квартири. Заборонити йому доступ у квартиру неможливо, так як він в ній зареєстрований, добровільно знятися з реєстрації відмовляється.»

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.05.2018 стягнута з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 плата за комунальні послуги в розмірі 1698,50 грн, (за газопостачання 1381,90 грн, електроенергію 154,10 грн, квартплата 162,50 грн.).

Дублікатом квитанції підтверджується сплату 07.05.2018 відповідачем за газопостачання за о/р по АДРЕСА_8 грошових коштів у розмірі 5000 гривень.

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається відсутність відомостей про реєстрацію прав на нерухоме майно за РНОКПП НОМЕР_1 . Зазначений ідентифікаційний номер одержано відповідачем за довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру.

У відповіді Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області від 03.08.2018 зазначено: ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , звертався до Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області із заявами, які були зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події від 01.06.2015 за № 6048 (матеріал списано в справу за відсутністю обставин, які можуть свідчити про вчинення будь-якого кримінального правопорушення); № 6193 від 01.05.2016 (матеріал внесений до єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2016 за № 0000997 за ознаками ч. 1 ст. 125 ККУ та закінчено 21.07.2017 за відсутності складу злочину); від 26.07.2018 № 14950 (матеріал знаходиться на розгляді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Основянського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Коваленка Андрія Валерійовича ). У відповіді від 29.07.2018 зазначено про припинення перевірки по заяві.

9 липня 2014 року ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_4 довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Молодчим І.О., представляти її інтереси у будь-яких установах, організаціях та підприємствах незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості, а також перед фізичними особами з питань, які будуть стосуватися 1) управління, користування (у межах, визначених довіреністю) належними їй на праві особистої приватної власності 45/100 частками в праві власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) здійсненням ремонтних робіт (у тому числі перепланування) у зазначеній вище квартирі, з наступним отриманням у відповідних органах технічної та будь-якої іншої необхідної документації на зазначений вище об`єкт нерухомості після закінчення ремонту та відповідної реєстрації права власності; 3) укладення договорів щодо експлуатації зазначеної вище квартири. 4) В разі необхідності - реєстрації самовільних перебудов тощо. Для цього представник вправі: мати вільний доступ до зазначеної вище нерухомості та користуватися (управляти) нею на власний розсуд, та інші права, зазначені в тексті довіреності. Довіреність зберігає чинність до дев`ятого липня дві тисячі двадцять четвертого року.

Для підтвердження наміру постійного використання спірної квартири в якості житла відповідачем надано:1) звіт про оцінку нерухомого майна, в опису об`єкта зазначено: протягом 1996-2014 років виконано наступні поліпшення: у 1996 році приблизно на суму 17000 доларів США - споруда прибудови кухні 12 кв.м з дахом; у 1997 році (720 доларів США) заміна двох дверей; у 1999 році (800 доларів США) установка індивідуального опалення з витяжними системами та оформлення документів; у 2003 році (600 доларів США) заміна котла на двоконтурний; у 2004 році (1600 доларів США) демонтаж сходів і підготовка приміщення під ванну кімнату, встановлення опалення, прокладка сантехніки, водопроводу; у 2006 році (2500 доларів США) установка перегородки з дверима всередині кімнати; у 2008 році (900 доларів США) заміна старих вікон на нові пластикові; у 2009 році (9000 доларів США) заміна труб опалення на батареї корадо, ремонт ванної кімнати; у 2010-2012 роках (14000 доларів США) ремонт в житловій кімнаті, кухні, прокладка кабелів електропроводки та електрообладнання; у 2014 році (1500 доларів США) перенесення газової труби подачі газу з оформленням документів.

Висновком звіту встановлено: ринкова вартість 45/100 квартири АДРЕСА_3 до проведення поліпшень - 413000,00 грн, після проведення поліпшень - 1102200,00 грн; 2) робочий проект реконструкції системи газопостачання квартири АДРЕСА_1 , виконаний у жовтні 2014 року ПАО «Харківміськгаз».

З квитанції ТОО «Охорона-8» вбачається, що 15 червня 2016 року позивачем з ТОО «Охорона-8» укладено договір на послуги охорони, обслуговування, реагування та спостереження на ПЦН за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що є сусідом сторін по справі, проживає в квартирі АДРЕСА_4 . ОСОБА_9 купила квартиру АДРЕСА_5 , потім вселила у квартиру чоловіка ОСОБА_4 , який став жити в квартирі, вони жили з її сином ОСОБА_15 , потім народився ОСОБА_16 . Позивачка знайшла іншого чоловіка та переїхала до нього у Росію , ОСОБА_18 мешкав з ОСОБА_16 . У 2014 році мешканці будинку, в тому числі і відповідач ОСОБА_18 , уклали між собою договір про благоустрій мешканців будинку. Після того як син ОСОБА_16 переїхав мешкати до матері, ОСОБА_18 продовжував мешкати в цій квартирі. Позивачка періодична приїздила в Харків, била машину відповідача, порізала м`який куток, побила меблі, що було підставою для виклику поліції. ОСОБА_18 підтримував квартиру у доброму стані, зробив АГВ, поміняв котел. Позивач приїхала, змінила замки та поставила сигналізацію в той час, коли ОСОБА_18 пішов на роботу. Тому ОСОБА_18 до теперішнього часу не може попасти у свою квартиру.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що після від`їзду ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , син ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , жив з 2014 по 2016 рік вдвох з батьком та навчався в школі, в 2016 році після закінчення школи ОСОБА_16 поїхав в Петербург до матері, в квартирі залишився відповідач. Влітку 2016 року позивач поставила сигналізацію та змінила замки, а речі ОСОБА_3 залишилися в квартирі. Він прийшов додому з роботи та не потрапив у квартиру. Підтвердила, що саме відповідач робив прибудову до квартири, АГВ; з літа 2016 року живе на зйомник квартирах.

Згідно показів свідка ОСОБА_20 , він знає родину ОСОБА_3 з 2009 року, їхні діти ходили разом у садочок; коли мати поїхала, ОСОБА_16 залишився мешкати з батьком, жінка приїхала з Росії, вчинила дебош, змінила замки, приходила до них та розповідала, що змінила замки, щоб колишній чоловік у квартирі не мешкав.

Свідок ОСОБА_21 показав, що ОСОБА_3 знає з 1995-1996 років, на час одруження у позивачки вже був син ОСОБА_22 , якому на той час було 7-8 років. Син ОСОБА_16 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вся родина мешкала в спірній квартирі. Влітку 2016 року позивач поставила нові замки на двері квартири та сигналізацію, від чого ОСОБА_18 не має можливості в ній проживати, живе у найманих квартирах.

Допитана в якості свідка ОСОБА_23 , яка є сестрою позивача, пояснила, що точно знає, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) змінила замки на вхідних дверях спірної квартири і встановила сигналізацію, мотивувала тим, що відповідач вивіз якесь майно. Зазначила, що приблизно у 2017 році з її участю складався акт про те, що ОСОБА_18 не мешкає в квартирі, хто писав акт та де не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що знайома з позивачем, проте відповідача не знає, не відомо їй і про наявність спільних дітей. У червні 2016 року вона приходила до спірної квартири з подругою ОСОБА_25 , речей ОСОБА_3 не бачила. Зазначила, що складали два акти 19 вересня 2017 року та в початку цього ж року, який підписували ОСОБА_26 та ОСОБА_27 .

Пояснення свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 суперечать текстам актів від 21.01.2017 та 09.09.2017, в яких зазначено: ми, такі, що нижче підписалися, склали цей акт про те, що в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не мешкає з 15 червня 2016 р. Нами встановлено шляхом огляду приміщень, що особистих речей ОСОБА_4 в квартирі немає. 1. ОСОБА_24 - підпис, ОСОБА_26 , підпис.

Суд не приймає акти про не проживання відповідача без поважних причин так як особи: ОСОБА_23 і ОСОБА_24 , за підписами яких складені акти, допитані в судовому засіданні у якості свідків та зазначені в акті факти не підтвердили.

Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав і інтересів осіб.

Відповідно до ч. 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Приписи статей 47, 48 Конституції України гарантує право на житло.

Відповідно до норм ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку та колишнім членом сім`ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відношень застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які мешкають разом з ним, користуються так само як наймач всіма правами та несуть усі обов`язки, які витікають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, які витікають з зазначеного договору. До членів сім`ї наймача відносяться подружжя наймача, їх діти та батьки. Членами сім`ї наймача можуть бути визнані і інші особи, якщо вони постійно мешкають разом з наймачем та ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, які зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують мешкати в житловому приміщенні, яке вони займають, вони мають такі ж самі права та обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Зміст статті 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім`ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її де6ржавних органів позитивні зобов`язання вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав (рішення у справі Powell and Rayner v. The U.K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. The U.K., 24.11.1986), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.1999). Рішенням від 27 травня 2004 року у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» встановлено: концепція житла маж першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві.

При тимчасовій відсутності за особо продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності, та враховувати принцип пропорційності втручання у право на повагу до житла, гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції про права людини 1950 року.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна дов6ести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до приписів статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), якій міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем зазначено, що відповідач з червня 2016 року не мешкає в спірній квартирі. Позивач не заперечувала проти того, що нею у червні 2016 року змінено замки на дверях та встановлено сигналізацію у квартирі. При цьому позивачем не доведено те, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважної причини.

Відповідачем доведено, що позивач неправомірно порушила його право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, замінивши замки на дверях квартири та встановивши сигналізацію у червні 2016 року, внаслідок чого він не зміг потрапити до житла та користуватися ним.

За таких обставин порушене право користування ОСОБА_4 житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 підлягає поновленню, шляхом вселення ОСОБА_4 в зазначене житлове приміщення.

На підставі викладеного, керуючись статями 12, 81, 141, 247, 280-282, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати у сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не булу вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП № НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП № НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення виготовлений 05 квітня 2021 року.

Суддя: В.А. Єжов