Справа № 141/802/18
Провадження №2/141/12/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Климчука С.В.

при секретарі судового засідання Солоненко І.Д.,

за участю сторін -

позивача: не з`явилася,

представника позивача - адвоката Вдовиченка В.І.,

відповідачів: не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №141/802/18 за позовом ОСОБА_1 до Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

До Оратівського районного суду Вінницької області 19.07.2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання заповіту недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 3,0739 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області. Також до складу спадкового майна входить Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Сестра позивача, ОСОБА_4 , в установлений законом шестимісячний строк звернулась до державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом, який, на думку позивача, спадкодавець не підписувала і з його змістом не була ознайомлена.

На початку листопада 2017 року позивач звернулася до державного нотаріуса Оратівської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_3 , однак в прийнятті документів їй було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та наявність в спадковому реєстрі заповіту ОСОБА_3 від 18.07.2011 року на сестру позивача ОСОБА_4 .

В подальшому рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 07.12.2017 року позивачу було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 терміном три місяці. Поряд з цим, у зв`язку із зверненням сестри позивача, ОСОБА_4 , до суду із позовом про визнання права власності на спадкову земельну ділянку площею 3,0739 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою про визнання за нею права власності на Ѕ частину зазначеної земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 28.12.2017 року позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 3,0739 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області в порядку спадкування задоволено.

Позивач зазначає, що вказаним рішенням суду встановлено відомості щодо заведення спадкової справи за заявою ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 , реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіту ОСОБА_3 та встановлено недійсність заповіту ОСОБА_3 через його не підписання спадкодавцем та відмову позивача ОСОБА_5 від первісних позовних вимог щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом і зміну, в зв`язку з цим, позовних шляхом визнання цього права в порядку спадкування за законом.

Однак, вказаним рішенням суду не було вирішено питання визнання права власності за позивачем на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки суд розглядав цивільну справу в межах позовних вимог.

Оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку щодо даного житлового будинку позивач не має змоги, у зв`язку з наявністю заповіту ОСОБА_3 та заведеної спадкової справи.

Оскільки мати позивача ОСОБА_3 посвідчений 18.07.2011 року секретарем Човновицької сільської ради Бойченко Н.Г. заповіт не читала, з його змістом не була ознайомлена, свого волевиявлення при його складенні не давала та його не підписувала, а також нікого для його підписання не уповноважувала, а також приймаючи до уваги відмову ОСОБА_4 у справі № 141/1159/17 від первісних позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та зміну позовних вимог про визнання цього права в порядку спадкування за законом, що доведено рішенням суду у справі № 141/1159/17, позивач просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , складений та посвідчений 18.07.2011 року секретарем Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області, який зареєстрований 18.07.2011 року за реєстровим номером 85 в Журналі реєстрації нотаріальних дій Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області, заведеному 17.07.2008 року, закінченому 26.12.2011 року, що зареєстрований в Спадковому реєстрі № 27607392 від 26.07.2011 року з номером 51477322.

Ухвалою суду від 10.08.2020 року, провадження у справі № 141/802/18 відкрито, та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України, вирішено розгляд справи здійснити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 22.09.2021 року.

Ухвалою суду від 22.09.2020 року відкладено розгляд підготовчого судового засідання на 28.10.2020 року.

Ухвалою суду від 28.10.2020 року в судовому засіданні було оголошено перерву та призначено розгляд справи на 18.11.2020 року.

Ухвалою суду від 18.11.2020 року відкладено розгляд підготовчого судового засідання на 02.12.2020 року.

Ухвалою суду від 02.12.2020 року клопотання адвоката Вдовиченка В.І. задоволено, розгляд підготовчого судового засідання цивільної справи № 141/502/18 відкладено на 20.01.2021 року

Ухвалою суду від 20.01.2021 року залучено до участі у справі № 141/802/18 в якості співвідповідача ОСОБА_2 , відкладено розгляд підготовчого судового засідання цивільної справи № 141/802/18 на 23.02.2021 року.

Ухвалою суду від 23.02.2021 року за клопотанням співвідповідача ОСОБА_2 розгляд справи № 141/802/18 розпочато спочатку, оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні при розгляді цивільної справи №141/802/18 до 25.03.2021 року та вирішено провести підготовче судове засідання у даній справі в режимі відеоконференції з Городоцьким районним судом Львівської області з використанням системи EasyCon.

25 березня 2021 року підготовче судове засідання в режимі відеоконференції з Городоцьким районним судом Львівської області не відбулось у зв`язку з неявкою співвідповідача ОСОБА_2 , розгляд справи відкладено на 20.04.2021 року.

Ухвалою суду від 20.04.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 141/802/18 до 25.05.2021 року, відкладено розгляд підготовчого судового засідання цивільної справи на 25.05.2021 року.

Ухвалою суду від 25.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 141/802/18 та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.06.2021 року.

Судове засідання, призначене на 17.06.2021 року, не відбулось та було відкладено на 21.07.2021 року, у зв`язку з неявкою співвідповідача ОСОБА_2 .

Судове засідання, призначене на 21.07.2021 року, не відбулось та було відкладено на 31.08.2021 року, у зв`язку з неявкою сторін.

В судовому засіданні 31.08.2021 року представник позивача адвокат Вдовиченко В.І. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач 1 Човновицька сільська рада Оратівського району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 22.02.2021 року до суду надійшла заява ( № 590/21-Вх) Оратівської селищного голови Лошак Г.В., у якій зазначено, що повноваження Човновицької сільської ради, яка увійшла до складу Оратівської селищної ради, припинено в день набуття повноважень складу Оратівської селищної ради 8 скликання, що обрана на перших місцевих виборах, які відбулись 25.10.2020 року. У вказаній заяві просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника Оратівської селищної ради за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі.

Відповідач 2 ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. При цьому, до суду 01.09.2021 року надійшла заява (№ 2545/21-Вх) відповідача 2 , згідно якої позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач 2 вважає безпідставними та необґрунтованими, у задоволенні позову просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Човновиця Оратівського району Вінницької області.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 26.12.1985 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 уклали шлюб 26.12.1985 року, актовий запис № 1529. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_9 .

Як вбачається із заповіту від 18.07.2011 року, посвідченого сектерарем Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області Бойченко Н.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 85, ОСОБА_3 все своє майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і на що вона за законом матиме право, заповідає у власність своєї дочки ОСОБА_10 , 1969 року народження.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 27607392 від 26.07.2011 року, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація заповіту, номер у Спадковому реєстрі 51477322, номер в рестрі нотаріальних дій 85, посвідченого 18.07.2011 року Човновицькою сільською радою Оратівського району Вінницької області від заповідача ОСОБА_3 .

Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 19.11.2009 року виконавчим комітетом Човновицької сільської ради на бланку серії НОМЕР_4 , власниками будинку, розташованого в АДРЕСА_1 з приватної спільною частковою часткою власності по Ѕ є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . При цьому, 25 жовтня 2012 року по реєстру №2084 приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину цього житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, яка належала ОСОБА_7 , його дочці ОСОБА_1 .

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 07.12.2017 року по справі № 141/1146/17, ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Човновиця Оратівського району Вінницької області, терміном 3 (три) місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. Рішення набрало законної сили 26.12.2017 року.

Також рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 28.12.2017 року у цивільній справі № 141/1159/17 позов ОСОБА_4 до Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області, ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом задоволено повністю, визнано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності по Ѕ частині земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0739 га, розташовану на території Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 384209 виданого Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області та Відділом земельних ресурсів у Оратівському районі Вінницької області 08.01.2008 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення набрало законної сили 13.02.2018 року.

Як вбачається із спадкової справи № 41/2012 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , справу розпочато 27.03.2012 року за заявою ОСОБА_2 .

Постановою в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Манус В.В. № 261/02-31 від 27.10.2020 року відмовлено гр. ОСОБА_11 у видачі на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за АДРЕСА_1 , належну померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім гр. ОСОБА_1 , спадщину прийняла гр. ОСОБА_4 , на ім`я якої був складений та посвідчений секретарем Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області 18.07.2011 року за реєстровим № 85, заповіт від імені ОСОБА_3 , на все належне їй майно, відповідно до якого ОСОБА_4 є спадкоємцем всього майна гр. ОСОБА_3 .

Позивач стверджує, що її померла мати ОСОБА_3 посвідчений 18.07.2011 року секретарем Човновицької сільської ради Бойченко Н.Г. заповіт не читала, з його змістом не була ознайомлена, свого волевиявлення при його складенні не давала та його не підписувала, а також нікого для його підписання не уповноважувала, а також приймаючи до уваги відмову ОСОБА_4 у справі № 141/1159/17 від первісних позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та зміну позовних вимог про визнання цього права в порядку спадкування за законом, що доведено рішенням суду у справі № 141/1159/17, а тому просить суд визнати вказаний заповіт недійсним з метою оформлення право власності на спадщину за законом на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за АДРЕСА_1 .

Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним.

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Стаття 207 ЦК України визначає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У відповідності до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією нормою Кодексу визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Також згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК України суд відповідно до статті 105 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Таким чином, заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому, недійсним заповіт може бути визнаний у випадках, у яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Як вбачається із тексту оспорюваного заповіту, останній до підписання був прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_3 та власноручно нею підписано. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено секретарем Човновицької сільської ради Оратівського району Вінницької області.

При цьому, в підготовчому судовому засіданні, яке проводилось 25.05.2021 року за участі представника позивача, суд з`ясовував думку останнього щодо необхідності подачі клопотання про призначення у даній справі посмертної судово-психіатричної експертизи та/або комплексної посмертної судово-психіатричної і почеркознавчої експертизи з метою, окрім визначення справжності підпису заповідача, визначити можливість ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у момент складення оспорюваного заповіту, призначення якої у даній категорії справ є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї сторони. Проте, ні позивач, ні її представник наданим їм таким право не скористались та клопотань про призначення у даній справі посмертної судово-психіатричної експертизи та/або комплексної посмертної судово-психіатричної і почеркознавчої експертизи до суду не подавали.

Додані до позовної заяви копії власноручних записів, які на думку позивача та її представника, належали й були виконані померлою ОСОБА_3 , суд до уваги не приймає та оцінює критично, оскільки останні не є належними доказами в розумінні статтей 77, 79 80 ЦПК України, на підставі яких можливо було б встановити недійсність заповіту.

Посилання позивача та його представника те, що недійсність заповіту доведено рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 28.12.2017 року у справі № 141/1159/17 суд не приймає до уваги, оскільки вказаним рішенням суду питання про недійсність заповіту не вирішувалось.

Суд також не приймає до уваги визнання Човновицькою сільською радою Оратівського району Вінницької області та головою Оратівської селищної ради Вінницької області заявленого позову, оскільки надані письмові пояснення щодо визнання позовних вимог є формальними та не підтверджуються жодними належними доказами по справі, що, в свою чергу, суперечить вимогам закону щодо підстав недійсності заповіту.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, саме на позивача покладений обов`язок доказування факту недійсності заповіту належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

Натомість, позивачем та її представником не надано суду жодних належних доказів, які б свідчили, що на момент складання заповіту від 18.07.2011 року спадкодавець ОСОБА_3 не була ознайомлена з його змістом, та, відповідно, що на оспорюваному заповіті проставлено підпис, який не належить померлій ОСОБА_3 . Також судом не встановлено, що при складанні заповіту були порушені вимоги діючого законодавства щодо його форми та змісту.

На підставі викладеного, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 207, 215, 225, 1217, 1220, 1223,1232, 1233, 1236, 1247, 1251, 1252, 1257, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 4, 76-79 81, 71, 141, 258, 259, 265 ЦПК України, суд -

У Х В АЛ И В :

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Копію рішення направити сторонам у справі згідно ч.5 ст.272 ЦПК України.

Повний текст рішення суду оформлено та виготовлено 10.09.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідачі:

Човновицька сільська рада Оратівського району Вінницької області (вул. Центральна, 52, с.Човновиця Оратівського району Вінницької області, 22613).

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя С.В. Климчук