КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 758/16066/16-ц

провадження №22-ц/824/7850/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Нежури В.А.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року /суддя Ларіонова Н.М./

у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Подільський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» на рішення державного виконавця Бебко Ольги Олександрівни, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції зі скаргою на рішення державного виконавця просила визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського РВ ДВС у м. Києві Бабенко О.О. по прийняттю постанови про відкриття виконавчого провадження та скасувати постанову від 29.03.2019 р. про відкриття виконавчого провадження; зобов`язати Подільський РВДВС в м. Києві ГТУЮ у м. Києві усунути порушення (скасувати спірну постанову від 29.03.2019р., та повернути виконавчий документ стягувачу).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року у задоволенні вимог скарги відмовлено./а.с. 39-42/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу скасувати, задовольнивши вимоги скарги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що державним виконавцем порушено вимоги ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема прийнято на виконання виконавчий документ, в якому зазначено два боржники. Наголошувала, що нею не оскаржується судовий наказ, чи не оспорюється право стягувача вимагати виконання солідарного обов`язку від будь-кого з солідарних боржників, нею оскаржується дія державного виконавця щодо прийняття судового наказу до виконання.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, адвокат О.В. Ящук в інтересах ОСОБА_1 звернувся з заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі, представник за довіреністю ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 також звернулась з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона перебуває на самоізоляції через контакт з хворою на COVID-19 особою.

Колегія суддів вказує на те, що правову позицію у справі апелянт висловила шляхом звернення з апеляційною скаргою, додаткових пояснень з моменту відкриття провадження у справі від сторін не надходило, звертаючись з клопотаннями про відкладення, представники апелянта не повідомили об`єктивних підстав неможливості надання додаткових пояснень, або виключних обставин за яких справи може бути розглянута лише за їх присутності, представник за довіреністю ОСОБА_2 не надала доказів перебування на самоізоляції,

тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 03.01.2017 р. суддею Подільського районного суду міста Києва Трегубенко Л.О. у справі №758/16066/16-ц видано судовий наказ, згідно якого стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків - відсутній, та ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 36 (), заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.05.2015 року по 01.10.2016 року у розмірі 5500 грн. 18 коп., 3% річних в розмірі 124 грн. 48 коп., інфляційні втрати за несвоєчасно внесені платежі у розмірі 517 грн. 02 коп.; а також відшкодування за сплату судового збору у розмірі 227 грн. 23 коп., а всього стягнуто 6368,91 грн.

На підставі вищевказаного судового наказу старшим державним виконавцем Подільського РВ ДВС у м. Києві Бабенко О.О. постановою від 29.03.2019 р. відкрито виконавче провадження ВП № 58740037 про стягнення коштів в сумі 6 368, 91 грн., боржником за яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , а стягувачем - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», адреса: м. Київ, вул. Хорива, 36, ).

Відмовляючи у задоволенні вимог скарги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» якою передбачено, що судовий наказ є виконавчим документом, який підлягає виконанню в порядку, визначеному законом, та ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» якою визначені вимоги до виконавчого документу.

Суд зауважив, що наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, спрямований на розвантаження судів загальної юрисдикції від справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом про стягнення з боржника грошових коштів.

Так, за своїм правовим змістом судовий наказ є виконавчим документом, на підставі якого проводиться примусове стягнення органами ДВС як заборгованості за житлово-комунальні послуги, так і інших обов`язкових складових боргу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що під час прийняття державним виконавцем вищевказаного судового наказу для примусового виконання та відкриття виконавчого провадження щодо одного з солідарних боржників - ОСОБА_1 - відповідає нормам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги, про те, що державним виконавцем порушено вимоги ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема прийнято на виконання виконавчий документ, в якому зазначено два боржники, колегією суддів апеляційного суду відхиляються, як такі, що зводяться до суб`єктивного трактування апелянтом положень законодавства.

Відповідно до п.п. 1-1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - судових наказів.

Ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Водночас, судовий наказ це особлива форма судового рішення, яка поєднує в собі і судове рішення і виконавчий документ.

Нормами цивільного законодавства не передбачено видачі на кожного окремого боржника судового наказу в разі солідарного зобов`язання.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця по прийняттю постанови про відкриття виконавчого провадження є правомірними.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарність зобов`язання ОСОБА_1 не оскаржує, на що вона сама вказує.

Відповідно до ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: