Житомирський апеляційний суд
Справа №286/2421/19 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Микитюк О.Ю., Павицької Т.М.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 286/2421/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 5 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Кулініча Я.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 28 грудня 2010 року надала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у позику 15000 дол. США на придбання автомобіля. Вказані кошти відповідачі зобов`язувались повернути до 29 грудня 2018 року.

На підтвердження факту укладення договору позики ОСОБА_2 за згодою свого чоловіка ОСОБА_3 власноручно написала розписку.

Оскільки відповідачі не виконали умови договору позики та не повернули зазначені кошти, ОСОБА_1 просила стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 7500 доларів США з кожного та 3% річних за порушення грошового зобов`язання.

В жовтні 2019 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якому просив визнати недійсним вказаний договір позики.

На обгрунтування вимог зазначив, що надана суду розписка була складена не у грудні 2010 року, а значно пізніше, а саме: у грудні 2018 року. Вважає, що звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики зумовлене тим, що він з грудня 2018 року не проживає спільно із ОСОБА_2 . На даний час між ними існує спір про поділ спільного сумісного майна, який вирішується в судовому порядку.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про призначення судової експертизи.

Ухвалою суду від 8 листопада 2019 року зазначене клопотання задоволено.

Призначено у справі судово-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертів поставлені наступні питання: Чи відповідає давність виконання документа, а саме розписки, датованої 29 грудня 2010 року, вказаній на ньому даті? Якщо ні, то в який період часу він був виготовлений?

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення даної судової-технічної експертизи документів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 6 квітня 2020 року №31484/19-34, відповісти на зазначені питання неможливо у зв`язку з відсутністю у експертів впроваджених у судово-експертну практику України методик встановлення абсолютного часу нанесення штрихів рукописних записів та підписів, виконаних чорнилами.

Окрім того, за клопотанням ОСОБА_3 ухвалою цього ж суду призначено судову технічну експертизу документів, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені М. Бокаріуса.

Зазначена експертиза не була проведена, оскільки внаслідок відсутності науково-обгрунтованої та впровадженої в експертну практику методики встановлення часу виконання штрихів, виконаних чорнилом, експерти не мають можливості вирішити питання стосовно дати та періоду написання тексту вказаної розписки. У зв`язку з малою інформативністю штрихів тексту експерти також не змогли встановити, чи виконані певні фрагменти ( частини) тексту розписки одночасно або в різний час.

23 грудня 2020 року від представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про призначення повторної фізико-хімічної експертизи, проведення якої він просить доручити Товариству з обмеженою відповідальністю « Київський експертно-дослідний центр», експерту Юрченку Є.М.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 5 лютого 2021 року клопотання ОСОБА_3 задоволено частково.

Призначено у справі фізико-хімічну експертизу, проведення якої доручено ТОВ « Київський експертно-дослідний центр», експерту Юрченку Є.М.

На вирішення експертизи поставно наступні питання:

Чи відповідає давність виконання рукописного тексту розписки, датованої 29 грудня 2010 року, вказаній в ній даті? Якщо ні, то в який період часу був виконаний рукописний текст цієї розписки?

Чи відповідає давність виконання підписів, що містяться у розписці, датованій 29 грудня 2010 року, вказані у ній даті? Якщо ні, то в який період часу були виконані дані підписи?

Чи виконані певні частини рукописного тексту документа, а саме розписки, датованої 29 грудня 2010 року, одночасно, чи в різний час?

Чи могла розписка, датована 29 грудня 2010 року, або її окремі частини бути створені пізніше вказаної в розписці дати, а саме 29 грудня 2010 року?

На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Зокрема, зазначає, що під час вирішення питання щодо призначення експертизи в судовому засіданні, яке відбулось 18 січня 2021 року, суд, вийшовши з нарадчої кімнати, оголосив перерву до 5 лютого 2021 року та повідомив про те, що з власної ініціативи звернеться до ТОВ « Київський експертно-дослідний центр» із запитом щодо надання інформації про можливість проведення цією установою вказаної експертизи.

Стверджує, що звертав увагу суду першої інстанції на ту обставину, що будь-які висновки ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» чи експерта Юрченка Є.М. є неналежними та недопустимими доказами у даній справі, оскільки відповіді на запропоновані ОСОБА_3 питання надаються технічною експертизою документів. Така експертиза за правилами п.3 розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, віднесена до криміналістичних експертиз.

В свою чергу, відповідно до положень ст. 7 ЗУ «Про судову експертизу» криміналістичні експертизи проводяться виключно державними спеціалізованими установами.

Зазначає, що ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» та експерт Юрченко Є.М. не мають права проводити криміналістичні експертизи, відтак жодні їхні висновки з даного питання не матимуть доказового значення у спірних правовідносинах.

Окрім того, стверджує, що будь-які відповіді чи документи, одержані від ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» чи експерта ОСОБА_6 на ініційований судом запит не можуть бути долучені до справи та розцінюватись судом як докази.

ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» не є державною спеціалізованою установою, що здійснює судово-експертну діяльність, а тому не може проводити криміналістичні експертизи, у тому числі й технічну експертизу документів. А отже, вимога про проведення третьої експертизи у справі № 286/2421/19 саме ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» є завідомо безпідставною.

Вважає, що суд без достатніх правових підстав не застосував постанову Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №357.8113/16.

Вказує, що експерт ОСОБА_6 не є атестованим судовим експертом, про що свідчить інформація, яка міститься на офіційному інтернет-сайті Міністерства юстиції України.

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 зазначив, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, оскільки з метою встановлення дати написання спірної розписки необхідно провести судову експертизу.

При цьому, представник ОСОБА_3 зазначив, що на його запит своїм листом директор ТОВ « Київський експертно-дослідний центр» повідомив про наявність у цієї експертної установи технічної можливості проведення експертиз з метою встановлення давності тексту документа, виконаного чорнилами, Аналогічну відповідь ТОВ « Київський експертно-дослідний центр» надав суду на його запит.

Для проведення фізико-хімічної експертизи експерт повинен мати кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «2.2. Дослідження матеріалів документів». Така кваліфікація наявна у експерта ОСОБА_6 , що підтверджується листом директора ТОВ « Київський експертно-дослідний центр».

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №357/811/16-ц не спростовує висновків суду про необхідність призначення експертизи, оскільки у справі, яка перебувала на розгляді Верховного Суду, спірні правовідносини були пов`язані із захистом права на безпечне для життя і здоров`я довкілля та припинення порушень правил екологічної безпеки.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник підтримали апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до пункту 3.1 глави 3 розділу І Науково-Методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5, технічна експертиза документів поділяється на експертизу реквізитів документів, експертизу друкарських форм та експертизу матеріалів документів.

Визначення часу виконання штрихів рукописних записів у документах є одним із завдань експертизи матеріалів документів ( підпункт 3.4.2 пункту 3.4 глави 3 Науково-Методичних рекомендацій).

Визначення часу виконання тексту у документах встановлюється шляхом фізико-хімічних досліджень цих документів. Такі дослідження проводяться у виробничих і наукових хімічних лабораторіях, тобто проведення таких досліджень недержавними експертними установами не суперечить Закону України « Про судову експертизу».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість доручення проведення даної експертизи експерту Юрченку Є.М., який має спеціальні знання, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю « 2.2 дослідження матеріалів документів» ( додаток до свідоцтва №231, виданого експертно-кваліфікаційною комісією Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України 11 жовтня 2007 року). Вказане свідоцтво скасоване у зв`язку із звільненням експерта ОСОБА_6 із експертної установи, що не позбавляє його кваліфікації. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі №552/2660/16-ц.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, представник ОСОБА_5 посилався на висновок, який міститься у постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №357/8113/16-ц. Зокрема, під час розгляду цієї справи суд касаційної інстанції погодився з тим, що долучений до матеріалів справи висновок експерта ОСОБА_6 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки останній не набув повноважень кваліфікації експерта за індексом експертної діяльності 10.19.

Однак, заслуговує на увагу та обставина, що спірні правовідносини у даній справі пов`язані із захистом права на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Окрім того, відповідно до Переліку видів судових експертиз та експертних спеціальностей, за якими присвоюється кваліфікація судового експерта фахівцям науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України, затвердженого наказом МЮ України 3 березня 2015 року №301/5, кваліфікація експерта за індексом 10.19 є таким видом експертної спеціальності, як « дослідження обставин та організаційно-технічних причин і наслідків впливу техногенних джерел на об`єкти довкілля» та стосується проведення інженерно-екологічної експертизи.

В свою чергу, у справі, яка перебуває у провадженні Овруцького районного суду Житомирської області, призначено фізико-хімічну експертизу, проведення якої здійснюється експертом зі спеціальністю «2.2 дослідження матеріалів документів».

Призначення вказаної експертизи зумовлене необхідністю з`ясування часу написання тексту спірної розписки.

Як свідчать матеріали справи, судом двічі призначалась фізико-хімічна експертиза, проте експерти Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М. Бокаріуса не надали відповіді на поставлені в ухвалах суду питання.

Враховуючи вказані обставини, з метою з`ясування обставин, що мають значення для розгляду цієї справи, з урахуванням принципу змагальності сторін, суд своєю ухвалою від 5 лютого 2021 року призначив вказану експертизу.

Слід також зазначити, що оцінка належності та допустимості доказів надається судом лише за наслідками розгляду справи, відтак твердження апелянта про те, що у разі проведення вказаної експертизи її висновки не відповідатимуть вимогам законодавства щодо належності та допустимості доказів, є безпідставним.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зобов`язаний сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України.

Таким чином, призначення вказаної експертизи не може розцінюватись як умисне затягування розгляду справи.

З огляду на вищезазначене, підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновок суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , залишити без задоволення, а ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 5 лютого 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: