Справа № 621/2710/20
Провадження № 2/621/162/21
РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

секретаря судового засідання - Акулової А.М.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

05.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 51 346 грн. 17 к. в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданою дорожньо-транспортною пригодою, 3 0000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати по справі у розмірі 13 681 грн. 60 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що 28.02.2020 приблизно о 15:10 годині поблизу будинку 21 по вул. Набережній в с. Бірки Зміївського району Харківської області відбулось зіткнення автомобілів «Renault Duster» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та «Dacia Dokker» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 22.04.2020 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні вказаної ДТП та накладено стягнення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, а провадження у справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрите з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27.05.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, постанову Зміївського районного суду Харківської області від 22.04.2020 - без змін.

Позивач є власником автомобіля «Dacia Dokker» реєстраційний номер НОМЕР_2 , тому пошкодженням зазначеного автомобіля в результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_3 йому була заподіяна матеріальна (майнова) шкода.

Відповідно до звіту-висновку оцінювача №76/03/20 від 13.07.2020, вартість завданого матеріального збитку становить 159 346 грн. 17 коп. Страховою компанією «Мегагарант», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , було сплачено відшкодування в сумі 108 000 грн.

Таким чином, невідшкодованою залишається матеріальна шкода в сумі 51 346 грн. 17 коп.

Позивач зазначає, що окрім матеріальної шкоди, йому завдано значної моральної шкоди. Моральна шкода полягає в моральних переживаннях у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, який використовувався в підприємницькій діяльності, і після ДТП надовго вибув з використання, додавши позивачу додаткових проблем та порушивши його усталений спосіб життя. Негативні наслідки та моральні переживання посилюються тим, що відповідач, незважаючи на рішення судів, не визнала своєї провини та навіть не вибачилася, всіляко намагаючись уникнути своєї відповідальності. Жодних способів відшкодувати завдану шкоду відповідач не здійснювала. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 30 000 грн. 00 к.

Враховуючи вищевикладене позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28.10.2020 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 26.11.2020.

26.11.2020 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 16.12.2020.

16.12.2020 судове засідання відкладено за клопотання відповідача до 11.01.2021

05.01.2021 до канцелярії суду надійшов відзив ОСОБА_3 , в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та безпідставними. Вимоги про стягнення збитків завданих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди за обставин, що виникли в даних правовідносинах є зловживання позивача свої правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідача. Звіт № 76/03/20 від 13.07.2020 про оцінку вартості відновлювального ремонту яку провів ФО-П ОСОБА_5 при дослідженні автомобіля, проведений з порушенням пункту 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, та прав відповідача, що викликає у відповідача сумніви, щодо правильності, справедливості та об`єктивності його складання, а також законній оцінці вартості відновлювального ремонту, розрахунку витрат товарної вартості та вартості матеріального збитку. Крім того, відповідач зазначає, що Звіт № 76/03/20 від 13.07.2020 про оцінку вартості відновлювального ремонту ФО-П ОСОБА_5 проведений суб`єктом оціночної діяльності, а не експертом, оцінка проведена станом на 13.07.2020, а ДТП відбулося 28.02.2020, а тому даний звіт не може бути належним доказом матеріальних збитків, які спричинені в результаті ДТП. Висновок ФО-П ОСОБА_5 № 76/03/20 від 13.07.2020 складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, а саме при складанні звіту, ОСОБА_5 не врахував та не з`ясував наявність додаткових пошкоджень, які мав автомобіль ОСОБА_1 до події ДТП. Зі звіту не відомо чи були пошкодження автомобіля, які не відносяться до ДТП та були наявні до її настання, що могли вплинути на розрахунки матеріальних збитків. Крім того, позивачем не надано доказів про те, чи відновлений належний йому автомобіль на даний час.

Щодо витрат на правову допомогу зазначає, що на їх підтвердження позивачем не надано квитанції про оплату гонорару адвоката, що ставить під сумнів факт оплати вказаних послуг. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими що непідтверджені належними доказами (а.с. 75-93).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.01.2021 задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування страхової справи, заведеної за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.02.2020 за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та залучено до участі у даній цивільній справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант».

11.01.2021 судове засідання відкладено до 29.01.2021.

29.01.2021 на виконання ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 11.01.2021 АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» до суду надано копію витребуваної страхової справи та надано письмові пояснення. У письмових пояснення представник третьої особи ОСОБА_6 зазначила, що між АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» та громадянкою ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і видано Поліс АО № 2115698, згідно з яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «RENAULT», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії Договору страхування з 19.10.2019 по 18.10.2020 включно. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, завдану життю і здоров`ю 260 000, 00 грн.; за шкоду, заподіяну майну 130 000, 00 грн. Франшиза за Договором страхування становить 2 600,00 грн. 28.02.2020. о 15:10 годині в с. Бірки, Зміївського району, Харківської області ОСОБА_3 під час керування автомобілем «RENAULT-DUSTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухалась по вул. Набережній та поблизу буд. 21 під час зустрічного роз`їзду з автомобілем «DACIA-DOKKER», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням «DACIA-DOKKER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 06.03.2020 АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» отримало від ОСОБА_4 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (вх. №06-03/41 від 06.03.2020 ) та від ОСОБА_1 заяву про виплату страхового відшкодування (вх. №06-03/42 від 06.03.2020). Після отримання повідомлення про ДТП, 17.03.2020 оцінювачем ОСОБА_5 , у присутності власника здійснено огляд пошкодженого автомобіля «DACIA-DOKKER», реєстраційний номер НОМЕР_2 для визначення суми матеріального збитку та для розрахунку розміру страхового відшкодування, що повинно бути виплачено за Договором. Згідно звіту №76/03/20 про оцінку вартості відновлювального ремонту від 05.05.2020 р., виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 на замовлення АТ «СК «МЕГА- ГАРАНТ», вартість матеріального збитку завданого ОСОБА_1 , яка власнику транспортного засобу «DACIA-DOKKER», реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкодженого у ДТП складає 139 090,69 грн. Відповідно до угоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування від08.06.2020, яка укладена між АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» та ОСОБА_1 у зв`язку із настанням страхового випадку за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АО/2115698, а саме дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28.02.2020, сторони погодились оцінити розмір шкоди, заподіяної ОСОБА_7 особі в наслідок пошкодження в результаті ДТП їй автомобіля «DACIA-DOKKER», реєстраційний номер НОМЕР_2 в сумі 110 600,00 грн. АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» розраховано суму страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 28.02.2020, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням положень ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сума відшкодування розрахована АТ «СК МЕГА-ГАРАНТ» з урахуванням безумовної франшизи, і становила 108 000,00 грн., яка була перерахована на особистий рахунок постраждалої особи, згідно страхового акту №770/2020- ГО від 11.06.2020.

29.01.2021 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 24.02.2021.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.02.2021 заяву ОСОБА_3 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

Судове засідання призначене на 24.02.2021 відкладено за клопотанням відповідача до 19.03.2021.

12.03.2021 до канцелярії суду від ОСОБА_3 надійшов додаток до відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У додатку до відзиву ОСОБА_3 зазначає, що Звіти про оцінку вартості відновлювального ремонту № 76/03/30 від 05.05.2020 та 13.07.2020, складені ФО-П ОСОБА_5 та надані до суду виготовлені оцінювачем а не експертом, що є порушенням вимог пункту 4.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Крім того відповідач вважає, що ОСОБА_5 діяв на вимогу та в інтересах осіб, які оплачували його послуги. Також, відповідач звертає у вагу, що на момент подачі заяви постраждалої особи ОСОБА_1 про страхове відшкодування від 06.03.2020 позивач відповідно до протоколу серії ДПР 18 № 390070 від 28.02.2020 не був постраждалою особою.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 19.03.2021 провадження по справі зупинено до вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.03.2021 провадження по справі відновлено, судове засідання призначено на 19.04.2021.

19.04.2020 своєчасно та належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Майборода С.С. до канцелярії суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 , 19.04.2021 подала клопотання про відкладення судового засідання з посиланням на не ознайомлення її з матеріалами справи, а відповідно не можливість формування правової позиції.

Відповідно до частини 1 статті 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зауважити, що відповідач неодноразово зверталась до суду з заявами про відкладення розгляду справи, так судові засідання призначені на 16.12.2020, 24.02.2021 відкладені за заявою відповідача, однак, будь-яких підтверджень поважності причин неявки до суду не надала. Крім того, в судові засідання призначені на 11.01.2021, 29.01.2021 відповідач не з`явилася про причини неявки суду не повідомляла.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

За неявки без поважних причин відповідача та відсутності доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.

Суд розцінює поведінку ОСОБА_3 , як зловживання процесуальними правами.

Представник третьої особи АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» у судове засідання не з`явилися про дату час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, що зокрема підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 166, 190, 218), причини неявки представника суду не відомі.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до постанови Зміївського районного суду Харківської області від 22.04.2020 по справі № 621/620/20 на ОСОБА_3 накладено стягнення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн 40 к. Провадження по справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 7-11).

У вказаній постанові зазначено, що 28 лютого 2020 року о 15:10 годині в с. Бірки Зміївського району Харківської області ОСОБА_3 під час керування належним ОСОБА_8 автомобілем «Renault-Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася по вул. Набережній та поблизу буд. №21 під час зустрічного роз`їзду з автомобілем «Dacia-Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , на порушення пункту 13.3 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, не витримала безпечний боковий інтервал та допустила зіткнення з автомобілем «Dacia-Dokker», внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (а.с. 7-11).

Не погодившись з постановою Зміївського районного суду Харківської області від 22.04.2020 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 27 травня 2020 року, апеляційна скарга ОСОБА_3 залишена без задоволення, а постанова судді Зміївського районного суду Харківської області від 22 квітня 2020 року без змін (а.с. 12-17).

Постанова судді судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 27 травня 2020 року набрала законної сили (а.с. 12-17).

Крім того, факт дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 28.02.2020 в с. Бірки Зміївського району Харківської області по вул. Набережній та поблизу буд. №21 за участю автомобіля «Renault-Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Dacia-Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , підтверджується повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду від ОСОБА_4 , вх. № 06-03/41 від 06.03.2020 (а.с. 116).

Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

06.03.2020 ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу «Dacia-Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_2 звернувся до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» з заявою про виплату стахового відшкодування вх. № 06-03/42 (а.с. 117).

Відповідно до Звіту № 76/03/20 про оцінку вартості відновлювального ремонту від 17.03.2020 проведеної ФО-П ОСОБА_5 (кваліфікаційний сертифікат МФ № 3266 виданий Фондом держмайна України від 19 лютого 2005 року), вартість матеріального збитку автомобіля «Dacia-Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 складає 159 346 грн 17 к., з урахуванням ПДВ на складові частини та кріпильні матеріали (а.с. 18-44).

На момент с дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність володільця автомобіля марки «Renault-Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 була застрахована в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», що підтверджується Полісом № АО № 2115698 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, завдану життю і здоров`ю 260 000 грн; за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн.; франшиза за Договором страхування 2 600 грн. (а. с. 115).

Відповідно до Страхового акту № 770/2020-ГО від 11 червня 2020 року та платіжних доручень № 6355 від 12.06.2020 АТ «Мегабанк», Харків АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування шкоди за пошкодження у ДТП автомобіля «Dacia-Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по Полісу № АО/2115698 в сумі 108 000 грн. 00 к. (а. с. 141, 142, 143).

Невідшкодованою залишилася матеріальна шкода в сумі 51 346 грн. 17 к.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частини 3 статті 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частин 1,2 статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд дійшов висновку, що позивачу заподіяно майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та його позов в частині невідшкодованої матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі. Розмір майнової шкоди підтверджено належними та допустимими доказами та становить 51 346 грн. 17 к.

До посилань відповідача у відзиві та додатку до відзиву на незаконність, необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а також посилання на фальсифікування доказів, зловживання позивача свої правами, з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідача, суд ставиться критично.

Аналізуючі доводи відповідача, слід зауважити, що представлений позивачем висновок від 17.03.2020 відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, складений з дотриманням вимог до складання калькуляції, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та може бути використаний при визначенні розміру збитку.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про судову експертизу», виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань.

Таким чином, товарознавча експертиза не відноситься до тих видів експертиз, що здійснюються виключно державними спеціалізованими експертними установами і до її проведення можуть залучатися також інші фахівці з відповідних галузей знань.

Таким чином, складання відповідного висновку оцінювачем, який є кваліфікованим та сертифікованим фахівцем і якому дозволена практична оціночна діяльність з такого напрямку оцінки майна як оцінка об`єктів у матеріальній формі, суд вважає правомірним та допустимим доказом.

Такий висновок, крім того, міститься у постанові Верховного Суду від 20.09.2018, справа № 234/1418/16-к.

Щодо вимог позову в частині відшкодування моральної шкоди на користь позивача суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» , під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та ступінь діяння особи, яка заподіяла шкоду, той факт що позивачем транспортний засіб використовувався в підприємницькій діяльності та інші наслідки даних обставин, та виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., тим самим задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди частково.

Щодо понесених витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в пункті 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, пункті 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі « Лавентс проти Латвії» зазначено , що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду відповідні докази: договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

При цьому надання суду окремого документу, а саме: детального опису робіт від сторони, законом не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат по оплаті правової допомоги, ОСОБА_1 надано до матеріалів справи копію Угоди про надання правової допомоги від 02 жовтня 2020 року в якому визначено розмір гонорару у розмірі 10 000 грн. (а.с. 52); розрахунок вартості правничої допомоги по відшкодуванню шкоди, заподіяної в наслідок ДТП від 28.02.2020, відповідно до якого розмір витрат на оплату правничої допомоги складає 10 000 грн. та який містить відмітку (розписку) про передачу ОСОБА_1 адвокату Майбороді С.С. грошових коштів на оплату правничої допомоги у розмірі 10 000 грн. (а.с. 49) .

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача витрат по оплаті правової допомоги у розмірі 10 000 грн. є такою, що підлягає задоволенню.

Висновку про стягнення витрат по оплаті правової допомоги суд дійшов, крім зазначеного вище, зі змісту постанови Верховного суду по справі №640/8402/19 від 28.12.2020.

Щодо витрат за послуги незалежної оцінки матеріального збитку у розмірі 2 000 грн., суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки позивачем не надано належних доказів, а саме документу що підтверджує сплату вказаної суми.

На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн 80 к.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-82, 89, 141, 211, 223, 386, 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті 247, статтями 133, 137, 259, 263-265, 268, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , 51346 (п`ятдесят одну тисячу триста сорок шість) грн., 17 к. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , 10000 (десять тисяч) грн., 00 к. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору 840 (вісімсот сорок) грн. 80 к.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на оплату правової допомоги 10000 (десять тисяч) грн. 00 к.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ПІН НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ПІН НОМЕР_5 .

Третя особа Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант» (адреса місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8), код ЄДРПУО 30035289.

Головуючий: