Справа № 569/6888/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.

секретар судового засідання - Добровчан К.Ю.

представника позивача - Яременко А.А.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу № 569/6888/21 за позовом Закритого акціонерного товариства "Термоліта" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ЗАТ «Термоліта» Яременко А.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що між ЗАТ «Термоліта» та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір №TL-4224 від 24 жовтня 2018 року, за яким відповідач був прийнятий на роботу в транспортний відділ на посаду водія транспортного засобу міжнародних вантажних перевезень Трудовий договір був укладений на невизначений термін. 21 вересня 2020 року при виконанні трудових обов`язків при керуванні на території Німеччини вантажним транспортним засобом VOLVO з номерним знаком НОМЕР_1 відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння скоїв ДТП та був арештований поліцією. З метою запобігання утворенню небезпечної ситуації, 22 вересня 2019 року транспортний засіб було відбуксовано на стоянку, що охороняється. За ці послуги Позивач заплатив третій особі 1402,92 Євро. 23 жовтня 2020 року позивачем була направлена претензія відповідачу з проханням добровільно сплатити суму завданої шкоди. Претензія відповідау була вручена, відповідь на претензію не отримано. 26 листопада 2020 року позивач сплатив грошову суму 1402,92 євро у відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , а тому керуючись ч. 1 ст. 1191 ЦК України просить позовні вимоги задоволити, стягнути з ОСОБА_1 1402,92 Євро та судові витрати у справі.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2021 року було відкрито спрощене позовне провадження та перше судове засідання було призначено нв 19 травня 2021 року на 10 год.00 хв.

11 червня 2021 року відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає в повому обсязі, просить у адоволенні позову відмовити, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, не доведено заподіяння ним матеріальних збитків під час виконання трудових обов`язків та справа не підлягає розгляду за правилами українського законодавства.

30 червня 2021 року позивачем подано письмову відповідь на відзив.

02 липня 2021 року відповідачем подано заперечення на відповідьна відзив.

В судовому засіданні представник позивача ЗАТ «Термоліта» Яременко А.А. позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ЗАТ «Термоліта» не визнали повністю, просили відмовити в їх задоволенні, підтримали свої пояснення, викладені у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представника позивача Яременка А.А. , відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи 24 жовтня 2018 року між ЗАТ «Термоліта» та ОСОБА_1 укладено трудовий договір №TL-4224 на невизначений термін на посаду водія транспортного засобу міжнародних вантажних перевезень.

Відповідно до п. 7.9 трудового договору працівник зобов`язується під час роботи не вживати алкогольних і/або наркотичних і/або психотропних речовин і погоджується з тим, щоб роботодавець перевіряв його тверезість/відсутність стану сп`яніння або одурманення за допомогою алкотестера/тесту на наявність в організмі наркотичних і психотропних речовин. Якщо працівник відмовиться пройти перевірку, це вважається доказом стану сп`яніння/одурманення працівника.

Відповідно до п. 7.10 Трудового договору працівник бере на себе відповідальність відшкодувати збиток, принесений роботодавцю (у тому числі збитки третім особам і компенсації моральної шкоди), який виник унаслідок порушення підтверджених зобов`язань, встановлених в трудовому договорі, внутрішніх правових актах, інших правових актах, якщо застосовні імперативним законодавством норми не передбачають щось інше. Порядок відшкодування шкоди передбачено в «Книзі водія».

Як вбачається із п. 4.3.1 посадової інструкції водія від 29.12.2017 року, з якою ОСОБА_1 ознайомлений 02.01.2018 року водію суворо заборонено керувати транспортним засобом в нетверезому стані, в стані сп`яніння від наркотичних засобів або інших психотропних речовин. Відповідно до п. 4.9.13 посадової інструкції водій несе відповідальність за наслідки, які виникають в результаті вживання алкогольних напоїв, наркотичних і токсичних речовин.

Із рішення суду дільничного суду м.Нойруппін Федеративної республіки Німеччина від 09.10.2019 року, копія якого наявна в матеріалах справи, встановлено, що 21 вересня 2019 року о 19 год. 35 хв. ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння скоєно ДТП. Дана обставина учасниками справи не оспорюється.

16 вересня 2020 року ЗАТ «Термоліта» отримано повідомлення про стягнення плати за буксирування вантажного автомобіля VOLVO з номерним знаком НОМЕР_1 в розмірі 1402,92 євро.

Відповідно до копії виписки з рахунку від 26.11.2020 року ЗАТ «Термоліта» сплачено 1402,92 Євро за реквізитами, зазначеними у повідомленні.

21.10.2020 року ЗАТ «Термоліта» надіслано ОСОБА_1 претензію про оплату коштів в розмірі 1402,92 Євро, як відшкодування збитків, що ним заподіяні при виконанні трудових обов`язків. Дана вимога отримана ОСОБА_1 23.10.2020 року.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника (керівника), якщо вони мають законний характер.

Відповідно до ст. 132 КЗпП За шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 134 КЗпП України Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом встановлено, що внаслідок скоєння ДТП водієм ЗАТ «Термоліта» ОСОБА_1 , який перебував у нетверезому стані, з метою запобігання утворенню небезпечної ситуації було відбуксировано автомобіль, яким він керував. За ці послуги позивачем сплачено 1402,92 Євро, які підлягають до стягнення з відповідача в порядку регресу та станом на день постановлення рішення в еквіваленті становить 45314, 31 ( з розрахунку по курсу НБУ станом на 08.07.2021 року 32,3 грн за 1 Євро) .

Посилання відповідача у відзиві на ту обставину, що позивачем пропущено строки звернення до суду з вимогою про стягнення з нього коштів в порядку регресу відповідно до ст. 233 КзПП не заслуговують на увагу суду з огляду на таке.

Судом встановлено, що 21 вересня 2019 року при виконанні трудових обов`язків при керуванні на території Німеччини вантажним транспортним засобом " VOLVO", з номерним знаком НОМЕР_1 , відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив ДТП.

22 вересня 2019 року транспортний засіб, з метою запобігання утворенню небезпечної ситуації, було відбуксовано на стоянку та за надані послуги позивачем було сплачено 1402, 92 євро.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Право регресної вимоги виникає з часу виплати грошової суми третій особі, і саме з цього часу обчислюється строк на предявлення позову.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» ( далі по тексту - Постанова) від 29.12.92 року за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що грунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), в силу ст.441 ЦК ( 1540-06 ), відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства.

Пунктом 20 вищевказаної Постанови встановлено, що право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Так як плата за буксирування автомобіля позивачем була сплачена 26.11.2020 року строк звернення до суду з позовом про її стягнення в порядку регресу ЗАТ «Термоліта» не пропущено.

Доводи відповідача , що позивачем не доведено заподіяння матеріальних збитків під час виконання трудових відносин, судом також не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству у випадках коли шкоди завдано працівником , який був у нетверезому стані.

Частиною 1, 2 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Надані позивачем письмові докази є належними, допустимими у зазначених спірних правовідносинах, відповідають вимогам ст. ст. 77-79 ЦПК України, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування, одержані з дотриманням порядку, встановлено законом і враховується судом відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 81 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заперечуючи проти позову не надали суду доказів того, що шкода ОСОБА_1 при виконанні трудових обов`язків не заподіяна або заподіяна у тверезому стані.

В судовому засіданні належними та допустимими доказами підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 під час виконання своїх трудових обв`язків знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а отже несе матеріальну відповідальність у повному розмірі.

Судом не приймаються до уваги і доводи відповідача в частині непідсудності справи судам України, з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 2 Закону України " Про міжнародне приватне право" цей закон застосовується до питань, визначення процесуальної правоздатності і дієздатності іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб

Відповідно до ст. 73 вказаного Закону іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 74 Закону встановлено, що процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України.

Відповідно до ч.1 ст. 410 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави та міжнародні організації мають права звертатись до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 2 Закону України " про міжнародне приватне право" цей закон застосовується до питань підсудності визначення судам України справ з іноземним елементом.

Статтею 76 вказаного Закону передбачено, що суди України вправі приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, рухоме чи нерухоме майно на яке можна накласти стягнення.

За таких підстав, зважаючи, що відповідач має постійне місце проживання на території України, позивач має право звертатись до суду України за захистом своїх прав та інтересів.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до контракту №0102/2021 про надання послуг від 01 лютого 2021 року, що укладений між ЗАТ «Термоліта» та адвокатським об`єднанням «Лекс Партнерс», а також додатку №1 до контракту про надання правової допомоги від 08 лютого 2021 року позивачу у справі надавалась правнича допомога, що оплачена ним у розмірі 260 Євро, що підтверджене випискою банку від 15 лютого 2021 року та еквівалентно на день постановлення рішення 8398 грн.

А отже, зазначені витрати підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 гривень.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі..

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264,265,268,273,352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства "Термоліта" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства "Термоліта" в порядку регресу шкоду в розмірі 1402, 92 Євро, що еквівалентно 45314, 31 грн( сорок п`ть тисяч триста чотирнадцять грн. 31 коп , з розрахунку по курсу НБУ на 08.07.2021 року 32, 3 грн. за 1 Євро)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства "Термоліта" понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 8398 ( вісім тисяч триста дев`яносто вісім ) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства "Термоліта" сплачений судовий збір в розмірі 2270 ( дві тисячі двісті сімдесят ) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - Закрите акціонерне товариство "Термоліта", вул. Прочюну, 16 місто Шяуляй ЛТ -77103 Литовська Республіка, код підприємства 302714071

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Повний текст рішення складений 12 липня 2021 року

Суддя Н.Г. Кучина