Справа № 143/380/21
УХВАЛА

Іменем України

19.04.2021 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Сич С.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2021 року до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Зі змісту позовної заяви та доданого до неї копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином Китайської Народної Республіки, останнє відоме місце перебування якого є АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право" (далі - Закон N 2709-IV) іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону N2709-ІV цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

За змістом статті 76 Закону N 2709-IV суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

В частині першій статті 497 ЦПК України визначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Порядок користування правовим захистом учасниками приватноправових відносин з іноземним елементом (громадянини України, які проживають за межами України, іноземці, особи без громадянства або іноземні юридичні особи) визначений Договором між Україною і Китайською Народною Республікою

про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах (Договір ратифіковано Постановою ВР N 2996-XII (2996-12) від 05.02.93 року).

Згідно із ч. 1 ст. 1 Глави І цього Договору громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території другої Договірної Сторони таким же правовим захистом своїх особистих та майнових прав, як і громадяни другої Договірної Сторони. Вони мають право звертатись до суду та інших установ, до

компетенції яких відносяться цивільні та кримінальні справи, і

можуть порушувати клопотання і здійснювати інші процесуальні дії

за тих же умов, що і громадяни другої Договірної Сторони.

Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 27 ЦПК України).

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 24.07.2020 року №357/12676/18.

Разом із цим, за правилами ч.9 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні визначені Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207.

Відповідно до п.3 Правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Системно структурний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються, зокрема, за останнім відомим зареєстрованим його місцем перебування в розумінні положень ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, пред`являючи позов за останнім відомим зареєстрованим місцем перебування відповідача, позивач має надати належні та допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що відповідач проживав строком менше шести місяців на рік на території певної адміністративно-територіальної одиниці, і що таке його місце перебування було зареєстровано в установленому законом порядку.

Проте, позивачкою не наведено в позовній заяві та не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які відповідно до приписів ч.9 ст.28 ЦПК України, слугували б підставою для віднесення даної справи до територіальної юрисдикції Погребищенського районного суду Вінницької області за правилами альтернативної підсудності.

Окреслені недоліки не дають можливості дійти висновку, що дана справа підсудна Погребищенському районному суду Вінницької області.

Крім того, при перевірці наявності підстав щодо залишення позовної заяви без руху суддею перевіряються відповідність форми, змісту та порядку подання заяви вимогам, встановленим статтями 175-177 ЦПК України.

За змістом п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до позовної заяви про розірвання шлюбу, серед іншого, додається оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Однак, суддею встановлено, що позивачем не дотримано зазначеної вимоги, оскільки оригіналу вказаного свідоцтва про шлюб до матеріалів позовної заяви не долучено, а додано лише його копію.

Означені недоліки позовної заяви перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Відповідно до частин 1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, в якій зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків заяви.

Керуючись ст. ст.175, 177, 185, 260 ЦПК України, -

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Встановити строк для усунення позивачем недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя