Справа № 199/1175/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11.06.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді - Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання - Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний виконавець Покровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення заборгованості за аліментами та пені, -

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що сторони від наразі розірваного за рішенням суду шлюбу мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Рішеннями Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2014 року та від 24 липня 2019 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання вказаних дітей аліменти, розмір яких збільшено до 1700 та 2000 гривень на місяць відповідно на утримання дочки та сина, а також відповідача позбавлено батьківських прав відносно обох дітей. Крім того, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська від 03 лютого 2020 року новим чоловіком позивача всиновлено вказаних спільних дітей сторін зі зміною анкетних даних дітей. На теперішній час у Покровському районному ВДВС ПСМУМЮ (м. Дніпро) перебувають виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей сторін, заборгованість відповідача за якими складає 74591,57 гривень (аліменти на дочку сторін) та 79691,57 гривень (аліменти на сина сторін). При цьому вжиті державним виконавцем заходи у виді арешту майна боржника, тимчасових обмежень у праві виїзду за межі України, у праві полювання, користування зброєю, керування транспортними засобами, накладення штрафів не призвели до зменшення заборгованості за аліментами. Так само не дали результатів і порушення за ініціативою позивача кримінального провадження у відношенні відповідача за ст.164 КК України. З викладених підстав позивач просила суд стягнути з відповідача означену суму заборгованості за аліментами, а також пеню, розмір якої розраховано позивачем за період з 28 липня 2014 року по 08 лютого 2021 року в розмірі заборгованостей за аліментами на кожну дитину сторін, тобто в розмірі 74591,57 гривень (на дочку) та 79691,57 гривень (на сина), а всього позивач просить стягнути з відповідача 308566,28 гривень.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Тією ж ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено державного виконавця Покровського районного ВДВС ПСМУМЮ (м. Дніпро) Леоненко В.В., а також витребувано у останнього інформацію про застосування до відповідача заходів, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.65)

В останнє судове засідання сторона позивача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в ході розгляду справи позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності такого представника, в якій також зазначається про відсутність заперечень проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав.

Третя особа в судове засідання також не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 11 серпня 2006 року по 06 травня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє спільних дітей - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, а також у відповідності до ст.82 ч.4 ЦПК України копією рішення суду від 24 квітня 2014 року про розірвання шлюбу сторін (а.с.14, 33-34).

09 вересня 2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за наслідками розгляду цивільної справи №199/6188/14-ц (провадження №2/199/2973/14) задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та вирішено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх спільних вищевказаних дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28 липня 2014 року. Рішення суду набрало законної сили 22 вересня 2014 року та було допущено до негайного виконання в межах платежу за один місяць, а 09 жовтня 2014 року на вказане рішення суду видано два виконавчі листи задля його примусового виконання. Викладене підтверджується копіями відповідного рішення суду та виконавчих листів (а.с.15, 35-37, 45).

14 квітня 2015 року державним виконавцем ВДВС Покровського РУЮ Дніпропетровської області відкрито виконавчі провадження №47224778 та №47223936 з примусового виконання вищевказаних двох виконавчих листів суду про стягнення аліментів. Виконавчі провадження тривають дотепер. Викладене підтверджується копіями постанов державного виконавця, а також загальнодоступними даними АСВП (а.с.25, 26).

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року, ухваленим за наслідками розгляду цивільної справи №199/1775/19 (провадження №2/199/2055/19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, відповідача позбавлено батьківських прав відносно обох спільних дітей сторін, а також збільшено розмір раніше призначених до стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання спільних дітей сторін, а саме на сина розмір аліментів збільшено до 2000 гривень на місяць, а на дочку - до 1700 гривень на місяць. Дані заочне рішення суду набрало законної сили 05 вересня 2019 року, допущено до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. Вказані обставини підтверджуються копією відповідного заочного рішення суду (а.с.38-41).

22 січня 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано два виконавчих листи на примусове виконання вищевказаного заочного рішення того ж суду від 24 липня 2019 року в частині збільшення розміру раніше призначених до стягнення аліментів на дітей сторін. А 12 січня 2021 року постановами державного виконавця Покровського районного ВДВС ПСМУМЮ (м. Дніпро) внесено зміни (доповнення) до автоматизованої системи виконавчого провадження, а саме до відомостей про виконавчі провадження №47224778 та №47223936 у зв`язку із наведеними обставинами про збільшення розміру аліментів. (а.с.27, 44, 57, 58)

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2020 року, ухваленим за наслідками розгляду цивільної справи №199/65/20 (провадження №2-о/199/38/20) за заявою окремого провадження ОСОБА_8 , заінтересовані особи - ОСОБА_1 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про усиновлення малолітніх дітей, вирішено оголосити нового чоловіка позивача - ОСОБА_8 усиновлювачем двох спільних дітей сторін зі зміною прізвищ та по батькові дітей, а також із записом ОСОБА_8 в якості батька цих дітей. Зазначене рішення суду набрало законної сили 06 березня 2020 року. Станом на дату розгляду даної цивільної справи ПІБ дітей сторін по справі є наступним - син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_3 . Викладене підтверджується копією такого рішення суду, а також копіями нових свідоцтв про народження дітей (а.с.29-31, 42-43).

Відповідно до здійсненого державним виконавцем Покровського районного ВДВС ПСМУМЮ (м. Дніпро) розрахунку, розмір заборгованості відповідача по справі за аліментами на утримання сина сторін розраховано за період з 28 липня 2014 року по 30 листопада 2020 року в загальному розмірі 79691,57 гривень, а розмір заборгованості на утримання дочки сторін за той же період - в розмірі 74591,57 гривень. При цьому, аліментні платежі державним виконавцем продовжувались нараховуватись відповідачу і після набрання законної сили рішенням суду від 03 лютого 2020 року про усиновлення дітей сторін новим чоловіком позивача, а також включають суму штрафу, накладеного державним виконавцем своєю постановою від 11 липня 2019 року на підставі ст.71 ч.14 Закону України «Про виконавче провадження» в розмірі 42051,88 гривень (21025,94 гривень до заборгованості на кожну дитину). Крім того, із копій наявних в матеріалах цивільної справи документів виконавчих проваджень слідує, що в березні та липні 2020 року здійснено часткове погашення заборгованості відповідача за аліментами в розмірі 2476,25 гривень та 14910 гривень щодо кожної дитини. Остання сума погашення заборгованості здійснена за рахунок передачі позивачу, як стягувачу, у рахунок погашення заборгованості по аліментам належного боржнику (відповідачу) майна - Ѕ частки земельної ділянки № НОМЕР_1 для індивідуального садівництва, площею 0,06 га, кадастровий номер :01:094:0096. (а.с.22, 23,60-61)

З огляду на наявність заборгованості відповідача зі сплати аліментів на утримання дітей сторін, позивачем за період з 28 липня 2014 року по 08 лютого 2021 року розраховано розмір пені, який відносно заборгованості по аліментами на сина сторін склав 829193,63 гривень, а відносно дочки сторін за той же період - 811900,63 гривень. При цьому до стягнення позивач визначила розмір пені, обмеживши його розміром заборгованості по аліментам. (а.с.3-12)

Окрім того, судом з наявних матеріалів цивільної справи, зокрема копій документів виконавчих проваджень, встановлено, що в ході здійснення примусового виконання виконавчих листів суду в рамках виконавчих проваджень №47224778 та №47223936 державним виконавцем відомості про відповідача внесено до Єдиного реєстру боржників, своїми постановами від 02 листопада 2018 року встановлено тимчасові обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві полювання, користуванні зброєю, у праві керування транспортними засобами, а також постановою від 06 листопада 2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Крім того, за заявою позивача у відношенні відповідача було розпочате кримінальне провадження за ст.164 КК України. (а.с.19-21, 24, 51-55, 59)

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, ЦК України, Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про виконавче провадження», Конвенції про прав дитини.

Так, положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про прав дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини.

Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст.187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.199 СК України, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Частиною 3 ст.195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частиною 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Нормою ст.196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Відповідно до ст.71 ч.14 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Відповідно до ст.234 СК України дитина, яка усиновлена, зберігає права на пенсію, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, які вона мала до усиновлення.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, керуючись наступним.

Так, зі змісту норм ст.ст.194, 195 СК України, ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що обов`язковою умовою для стягнення з боржника на користь стягувача заборгованості за аліментами, які стягуються в рамках виконавчого провадження на підставі виконавчого листа суду, виданого на відповідне рішення суду, є наявність спору між сторонами цього виконавчого провадження щодо обрахованого розміру такої заборгованості, оскільки законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц, а також у чисельних постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року по справі №756/13754/14-ц, від 07 жовтня 2019 року по справі №760/22598/15-ц, від 18 листопада 2019 року по справі №293/286/17, від 28 жовтня 2020 року по справі №537/4755/16-ц, від 28 жовтня 2020 року по справі №537/4755/16-ц.

Таким чином, оскільки розмір заборгованості за аліментами сторонами по даній цивільній справі не оспорений, суд приходить до висновку про, що заборгованість за аліментами, визначена державним виконавцем, має стягуватися на підставі Закону «Про виконавче провадження» саме державним виконавцем без ухвалення рішення суду щодо стягнення цієї заборгованості. Відтак, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача розрахованої державним виконавцем заборгованості за аліментами задоволенню не підлягає через її необґрунтованість та безпідставність.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів, суд вважає такі позовні вимоги таким, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом в ході розгляду справи, заборгованість за аліментами нарахована відповідачу державним виконавцем на кожного з дітей за період з 28 липня 2014 року по 30 листопада 2020 року в загальному розмірі 79691,57 гривень для сина сторін, а також в розмірі 74591,57 гривень для дочки сторін. При цьому така заборгованість включає в себе і розмір штрафу, накладеного державним виконавцем своєю постановою від 11 липня 2019 року на підставі ст.71 ч.14 Закону України «Про виконавче провадження» в загальному розмірі 42051,88 гривень (21025,94 гривень до заборгованості на кожну дитину). Разом з тим, судом також встановлено, що обоє дітей сторін на підставі рішення суду від 03 лютого 2020 року, яке набрало законної сили 06 березня 2020 року, були усиновлені новим чоловіком позивача, який є її представником у даній цивільній справі. А отже з дня набрання вказаним рішенням законної сили на підставі ст.232 СК України між відповідачем та його дітьми припинились усі особисті та майнові права і обов`язки, а відтак і припинився обов`язок відповідача сплачувати аліменти на утримання цих дітей. В той же час, державний виконавець, не зважаючи на цю обставину, продовжив нараховувати відповідачу з 06 березня 2020 року до сплати аліменти, а відповідно і заборгованість за їх несплату, правова підстава для чого фактично відпала. Після цієї ж дати примусово здійснювалось і часткове погашення заборгованості відповідача в тому числі шляхом набуття позивачем права власності на нерухоме майно відповідача (земельну ділянку). Відтак, розмір дійсної заборгованості відповідача має обчислюватись за вирахуванням всіх фактично здійснених погашень, а також за період з 28 липня 2014 року (дата виникнення у відповідача обов`язку сплати аліментів за рішенням суду) і до 05 березня 2020 року (останній день до набрання чинності рішенням суду про усиновлення дітей сторін новим чоловіком позивача). Крім того, такий розмір заборгованості відповідача за аліментами має визначатись і з вирахуванням з нього зазначеного вище і накладеного державним виконавцем штрафу, оскільки штраф, вочевидь, не є аліментним платежем і може становити заборгованість за виконавчим провадженням в цілому, а не за аліментами. Таким чином, дійсний розмір заборгованості відповідача за аліментами за вказаний період та з урахуванням зазначених погашень і штрафу відносно сина сторін за розрахунком суду становить 40988,21 гривень, а відносно дочки сторін - 38539,82 гривень. А з урахуванням положень ст.196 ч.1 СК України, ст.71 ч.14 Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір пені, який може бути стягнуто з відповідача за прострочення сплати аліментів, відносно заборгованості за аліментами на утримання сина сторін становить 19962,27 гривень (40988,21 гривень заборгованість за аліментами - 21025,94 гривень штрафу), а відносно заборгованості за аліментами на утримання дочки сторін - 19962,27 гривень.

Вирішуючи питання щодо конкретного розміру пені, яка підлягає стягненню відповідача, суд виходить з того, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Така формула розрахунку пені визначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16 та в подальшому неодноразово застосована Верховним Судом у постановах від 05 лютого 2020 року по справі №204/1256/19, від 26 лютого 2020 року по справі №208/7353/16-ц, від 22 квітня 2020 року по справі №657/1786/19, від 18 листопада 2020 року по справі №337/3135/17.

Щодо спірних правовідносин сторін у даній справі, то судом встановлено і зазначалось вище, що позивачем розрахунок пені проведено за період з 28 липня 2014 року по 08 лютого 2021 року, а розмір пені відносно заборгованості по аліментами на сина сторін визначено в сумі 829193,63 гривень, а відносно дочки сторін - 811900,63 гривень. Таким чином, з огляду на наведені вище правові висновки суду щодо формули розрахунку пені та встановлений факт усиновлення дітей сторін новим чоловіком позивача, беззаперечно слідує, що позивачем невірно визначено початкову дату обчислення розрахунку пені, якою має бути не дата, з якої призначено стягнення аліментів за рішенням суду (28 липня 2014 року), а дата, з якої виникла заборгованість за першим аліментним платежем (01 серпня 2014 року). З тих же підстав позивач безпідставно нарахувала пеню за заборгованістю по аліментам, які безпідставно нараховувались позивачу вже після усиновлення його дітей та припинення у відповідача обов`язку сплачувати аліменти з 06 березня 2020 року включно. Разом з тим, приймаючи розраховану судом вище суму дійсної заборгованості відповідача за аліментами, а також визначену на підставі неї верхню межу пені, яка може бути стягнута з відповідача, приймаючи до уваги, період, за який має бути розрахована пеня (з 01 серпня 2014 року по 05 березня 2021 року включно), суд за своїми розрахунками приходить до висновку, що розмір пені за заборгованістю за аліментами щодо кожного із дітей сторін значно перевищує розмір заборгованості відповідача за аліментами на його дітей, а відтак має стягнутий у максимально допустимому законом і вказаному вище розмірі, тобто в сумі 19962,27 гривень та 17513,88 гривень стосовно сина та дочки сторін відповідно.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, результат розгляду справи та приймаючи до уваги, що позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.3, 27 Конвенції про прав дитини, ст.ст.7, 141, 155, 180, 181, 194, 195, 196, 232, 234 СК України, ст.ст.8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.549 ЦК України, ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»,ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний виконавець Покровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення заборгованості за аліментами та пені - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_9 (теперішнє по батькові ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 серпня 2014 року по 08 лютого 2021 року в розмірі 19962,27 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_11 (теперішнє по батькові ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 серпня 2014 року по 08 лютого 2021 року в розмірі 17513,88 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

У рахунок відшкодування судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне заочне рішення суду складено 16 червня 2021 року.

Суддя А.М. Авраменко