Справа № 143/103/21
Провадження № 22-ц/801/1500/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 рокуСправа № 143/103/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Берегового О. Ю., Войтка Ю. Б.,

за участю секретаря Француза М. Г.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про захист прав споживача електроенергії шляхом визнання недійсним акту,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Скрицьким Романом Леонідовичем, на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 11 травня 2021 року в м. Погребище суддею цього суду Бойком А. В., зі складанням його повного тексту 14 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» (далі АТ «Вінницяобленерго») про захист прав споживача електроенергії шляхом визнання недійсним акту, мотивуючи його тим, що 24 листопада 2020 року відповідачем було складено акт № 01130 про порушення Правил користування електричною енергією, в якому зафіксовано, що при проведенні перевірки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому позивач проживає та зареєстрований зі своєю родиною, було виявлено крадіжку електроенергії шляхом незаконного підключення до електромережі відповідача.

Позивач вважає, що вказаний акт підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням його прав як споживача електричної енергії, оскільки ні він, ні члени його родини, будь-яких правопорушень не вчиняли, самоправно в електричні мережі не втручалися та до них не підключалися. Крім того, при складанні акту не враховано, що вказаний житловий будинок на підставі свідоцтва про власність від 20 грудня 2002 року на праві комунальної власності належить територіальній громаді с. Морозівка в особі Морозівської сільської ради Вінницької області, а не позивачу.

Пославшись на викладене та на те, що у зв`язку зі складенням вказаного акту позивачу було неправомірно нараховано заборгованість за неспожиту електроенергію в розмірі 34045,57 грн, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним акт № 01130 від 24 листопада 2020 року про порушення ним правил користування електричною енергією, визнати недоведеним факт порушення ним правил споживання електроенергії у виді крадіжки електричної енергії шляхом незаконного підключення до електромережі відповідача, визнати неправомірними дії відповідача зі складання вказаного акту .

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 травня 2021 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, позивач, пославшись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідач зазначив, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності від 20 грудня 2020 року двоквартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить територіальній громаді с. Морозівка в особі Морозівської сільської ради Вінницької області (а. с. 9).

Виконавчим комітетом Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області видано довідку про те, що згідно з записом погосподарської книги № 2 за 2016-2020 рік особовий номер 01145-1 ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 13).

24 листопада 2020 року працівниками АТ «Вінницяобленерго» було проведено перевірку дотримання Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ) споживачем ОСОБА_1 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої був складений Акт про порушення № 01130 від 24 листопада 2021 року. Згідно з цим актом при проведенні перевірки було виявлено порушення ПРРЕЕ, яке вчинено шляхом самовільного підключення до електричної мережі, що не є власністю ОСР на ділянці провода від ізоляторів будинку до клем електролічильника, до якого здійснено підключення електропроводки алюмінію 2х2,5, що прокладена приховано поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку. Спожита таким чином електроенергія не обліковувалась приладом обліку і не сплачувалася (а. с. 11-12).

Зазначений акт було складено в присутності ОСОБА_1 , підписано двома представниками постачальника електроенергії та самим ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 власноручно написав, що є власником будинку, порушення визнає, претензій до Козятинських ЕМ Погребищенської дільниці не має. Факт порушення йому продемонстровано.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зі змісту статей 11, 15 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України, зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади; органі влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

14 березня 2018 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 312 затвердила ПРРЕЕ, які набрали чинності 11 червня 2018 року, отже спірні правовідносини у цій справі виникли після набрання ними чинності.

За приписами пункту 8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил або методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором, та вихідні дані, необхідні для визначення обсягу необлікованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником оператора системи та споживачем або представником споживача.

Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта про порушення та викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які зазначаються в акті про порушення або надаються (надсилаються) оператору системи окремим письмовим повідомленням.

За приписами пункту 8.2.6 ПРРЕЕ на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Акт про порушення, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 60 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню (крім випадків необхідності проведення експертизи пломб, індикаторів та/або засобу вимірювальної техніки електричної енергії для встановлення факту порушення). Якщо для розгляду акта про порушення необхідні результати експертного дослідження, зазначений термін розгляду відраховується з дати їх отримання оператором системи від експертної установи.

Комісія з розгляду актів про порушення може повторно розглянути акт про порушення в порядку, встановленому цими Правилами, на підставі звернення споживача, на вимогу Регулятора, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, або за рішенням суду. За рішенням оператора системи у зв`язку з отриманням результатів експертизи чи інших даних, які не були відомі на момент ухвалення рішення комісією, але мають суттєве значення, рішення комісії може бути переглянуте у порядку, встановленому цими Правилами, протягом 1 року, починаючи з дня, наступного за днем його прийняття.

Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу.

Згідно з абз. 3, 4 п. 8.2.7 ПРРЕЕ спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом.

Якщо судом прийнято рішення, яким спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем та/або відмовлено оператору системи в задоволенні позову щодо стягнення зі споживача вартості необлікованої електричної енергії, розрахованої на підставі акта про порушення, та за умови набрання рішенням суду законної сили оператор системи скасовує відповідний акт про порушення.

За таких обставин, складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПРРЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складання такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 14 червня 2019 року у справі № 306/201/17.

Апеляційний суд звертає увагу, що акт про порушення може бути визнаний в якості доказу при вирішенні іншого спору, де б оспорювались дії, рішення, які є обов`язковими до виконання, зокрема, при визнанні дій відповідача щодо відключення від електропостачання неправомірними та відшкодуванні шкоди або при пред`явленні позову про стягнення матеріальних збитків, заподіяних розкраданням електроенергії у разі самовільного підключення до електромережі, або споживанні електроенергії без приладів обліку, при вирішенні яких суд зобов`язаний буде дати оцінку вказаному акту.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 648/1197/17 та висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц.

На підставі викладеного вище, враховуючи, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом пред`явлення позову про визнання недійсним акту про порушення № 01130 від 24 листопада 2021 року сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення, які фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом, помилкового тлумачення норм матеріального права, та посилання на положення закону, які втратили чинність на час виникнення спірних правовідносин, а тому відхиляє їх.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення страви, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Скрицьким Романом Леонідовичем, залишити без задоволення, а рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : О. Ю. Береговий

Ю. Б. Войтко

Повний текст постанови виготовлено 20 липня 2021 року.