Справа № 481/1177/21
Провадж.№ 2-з/481/15/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2021 р. Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ С.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною відчуження вказаного майна.

Заяву обгрунтовує тим, що він та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 06.05.1989 року, який 06.02.2020 року рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області було розірвано. У провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області знаходиться позовна заява ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Оскільки у своєму позові ОСОБА_2 не вказала все спільне майно, яке було зареєстроване під час шлюбу на її ім`я, ним готується зустрічна позовна заява про поділ всього майна, придбаного у шлюбі. Вважає, що зазначена квартира, власником якої, на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2008 року, є ОСОБА_2 , являється їх спільною сумісною власністю та без його згоди може бути відчужена на користь третіх осіб та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у постанові N 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснив, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту заяви вбачається, що вона не відповідає вимогам ч.1 ст.151 ЦПК України та підлягає поверненню заявнику, оскільки остання не містить обґрунтування необхідності забезпечення саме такого заходу забезпечення позову, який просить застосувати заявник; не містить ціни позову, про забезпечення якого просить заявник, яка визначається вартістю спірного майна, а також пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Заявник, вказуючи у своїй заяві на ті обставини, що шлюб розірваний, а відповідач може відчужити вище зазначене спірне нерухоме майно без його письмової згоди, не наводить обгрунтувань та доказів, які б підтверджували наміри ОСОБА_2 здійснити відчуження спірного майна, та не зазначає, в чому полягає реальна загроза істотного ускладення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Натомість заява містить лише формулювання, яке, не відповідає змісту частини другої статті 149 ЦПК України, а саме: що «невжиття таких заходів, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду».

У відповідності до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Разом з тим, заявник має право повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такої заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149-154, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 15.09.2021 року.

Суддя Вжещ С.І.