Справа № 141/259/19
Провадження № 22-ц/801/773/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 рокуСправа № 141/259/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Рішення ухвалив суддя ОСОБА_2 .

Рішення ухвалено у смт Оратові Вінницької області

Повний текст судового рішення складено 21 січня 2021 року,

Встановив:

У березні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 13 травня 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 07 лютого 2019 року склалася заборгованість в загальній сумі 16 135,77 грн., із яких: 1970,25 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10 771,61 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2149,35 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 744,56 грн. штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 травня 2010 року в розмірі 1970,25 грн., що складає заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також 234,56 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «Приватбанк», пославшись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за пенею та штрафами і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення таких позовних вимог; в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції не враховано, що 09 липня 2010 року відповідач підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій зазначено, зокрема, базову відсоткову ставку за користування кредитом, порядок нарахування та розмір пені, штрафів, і відповідач не висловила своїх заперечень щодо цієї довідки, а тому суд не мав правових підстав відмовляти у стягненні пені та штрафів.

Відповідач ОСОБА_1 рішення суду не оскаржила та відзиву на апеляційну скаргу позивача не надала.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду позивач оскаржує в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафів; відповідач рішення суду не оскаржила, а тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду лише в оскаржуваній позивачем частині. При цьому враховується правильне застосування судом норм матеріального права та відсутність порушень норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що 13 травня 2010 року відповідач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій вона підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також зазначила, що вона ознайомилась і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а. с. 10).

У позовній заяві позивач зазначив, що на підставі цієї заяви відповідач отримала кредит у розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, у анкеті-заяві, підписаній відповідачем, зазначено, що вона виявила бажання оформити на своє ім`я дебетову особисту картку.

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором станом на 07 лютого 2019 року склалася заборгованість в загальній сумі 16 135,77 грн., із яких: 1970,25 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10 771,61 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2149,35 грн. заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 1244,56 грн. заборгованість по судовим штрафам (а. с. 8-9).

Відмовляючи у стягненні на користь позивача пені та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що у підписаній відповідачем анкеті-заяві позичальника відсутні умови щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання і матеріали справи не містять доказів того, що саме з наданими позивачем Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку ознайомилась відповідач, підписуючи анкету-заяву.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції правильним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 13 березня 2010 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, у анкеті-заяві, підписаній відповідачем, зазначено, що вона виявила бажання оформити на своє ім`я дебетову особисту картку, а не кредитну картку.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за простроченим тілом кредиту, стягнути пеню за прострочене зобов`язання, пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

На підтвердження позовних вимог позивач надав, зокрема, розрахунки заборгованості за договором № б/н від 13 травня 2010 року, укладеним між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31 травня 2015 року та на 07 лютого 2019 року, анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану сторонами 13 травня 2010 року; довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витяг із Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/; виписку за картковими рахунками за договором б/н станом на 07 травня 2020 року; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н); довідку про видані ОСОБА_1 кредитні картки за кредитним договором № б/н.

Проте матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписавши 13 травня 2010 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що такі Умови на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати неустойки (пені, штрафів) саме у нарахованому банком розмірі.

У наданій позивачем копії довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» міститься підпис у графі «Підпис», проте прізвище відповідача поряд з цим підписом не зазначено, що позбавляє суд можливості встановити, що така довідка підписана саме відповідачем. Водночас у цій же копії довідки (у її верхній частині) зазначено «по договору SAMDN50DTC003453742, ИНН , ОСОБА_3 », що свідчить про те, що дана довідка не стосується кредитного договору, за яким позивач просить стягнути заборгованість з відповідача у цій справі, оскільки у позовній заяві, і у розрахунках заборгованості за кредитним договором позивач зазначає про договір № б/н від 13 травня 2010 року, а не договір SAMDN50DTC003453742. Крім того, зазначена довідка підписана 09 липня 2010 року, про що позивач також зазначив у апеляційній скарзі, а тому у суду відсутні підстави вважати, що ця довідка стосується укладеного відповідачем договору № б/н від 13 травня 2010 року, за яким позивач просив стягнути заборгованість з відповідача (а. с. 11).

За наведених обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів, витяг із Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже в даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України.

В постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порушенням принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях навіть з урахуванням загальновідомих обставин. Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами, на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції в оскаржуваній позивачем частині в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафів.

Доводи апеляційної скарги в тому, що судом першої інстанції не враховано, що 09 липня 2010 року відповідач підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій зазначено, зокрема, базову відсоткову ставку за користування кредитом, порядок нарахування та розмір пені, штрафів, і відповідач не висловила своїх заперечень щодо цієї довідки, а тому суд не мав правових підстав відмовляти у стягненні пені та штрафів, є безпідставними та спростовуються вищевикладеним, зокрема, тим, що зазначена довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписана 09 липня 2010 року і у ній міститься посилання на договір SAMDN50DTC003453742, тоді як позивач пред`явив позов про стягнення з відповідача заборгованості за договором № б/н від 13 травня 2010 року і у суду відсутні підстави вважати, що зазначена довідка стосується саме договору № б/н від 13 травня 2010 року.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 21 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
В. В. Сопрун