ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/806/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Цимбал І.К.

при секретарі Римар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна Петра Олександровича, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Барладін П.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання грошових зобов`язань.

Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває ВП № 60995007 по примусовому виконанню виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 633372,35 Євро.

Боржник ухиляється від виконання рішення суду, а тому виникла необхідність обмежити його у праві виїзду за межі території України на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, про розгляд подання судом повідомлявся.

Представник боржника, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення подання заперечувала просила відмовити в його задоволенні.

Представник стягувача в засідання не з`явився, надіслав пояснення, в яких зазначив, що боржник ОСОБА_1 виконав всі боргові зобов`язання перед стягувачем, що підтверджується відповідною розпискою, яку долучено до пояснень.

Вивчивши матеріали подання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання у зв`язку з наступним.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчим провадженням є сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до змісту ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Водночас, розділом VI Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), зокрема ст. 441 цього Кодексу, регулюється порядок тимчасового обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) та вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

За змістом п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

При цьому, за правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов`язань - до виконання цих зобов`язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

На час звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Приватний виконавець обґрунтував своє подання тим, що боржником рішення не виконано, жодних дій, спрямованих на його виконання, боржником не вчинено та ним вчиняються дії направлені на свідоме невиконання рішення суду, проте в той же час стягувачем надано докази того, що боргові зобов`язання ОСОБА_1 перед стягувачем відсутні, про що надав відповідну розписку.

Таким чином, враховуючи те, що боргові зобов`язання боржника перед стягувачем відсутні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання приватного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 441 Цивільного процесуального права України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіна Петра Олександровича, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 14.09.2021.

Головуючий: