ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1271/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представниці апелянта та позивачки,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова про визнання незаконним та скасування наказу про відрахування з аспірантури університету та розірвання договору, за апеляційною скаргою Хмельницького університету управління та права імені ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Салоїд Н.М. від 20 травня 2021 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись з цим позовом до відповідача, вказувала, що вона 01 вересня 2017 року на підставі наказу № 433/17 від 31 серпня 2017 року Хмельницького університету управління та права була зарахована до аспірантури Хмельницького університету управління та права без відриву від виробництва за спеціальністю публічне управління та адміністрування, того ж дня між нею та Хмельницьким університетом управління та права в особі ректора ОСОБА_3 укладено договір про надання освітніх послуг, - навчання в аспірантурі без відриву від виробництва за рахунок її коштів.

30 жовтня 2017 року вченою радою Хмельницького університету управління та права ОСОБА_1 затверджено тему дисертаційного дослідження «Державне регулювання взаємодії органів влади в міграційній сфері» на здобуття освітньо-наукового ступеня доктора філософії та призначено наукового керівника.

04 червня 2019 року позивачці надано витяг з наказу № 247/19 від 14 травня 2019 року Хмельницького університету управління та права про відрахування її зі складу аспірантів другого року навчання, за спеціальністю публічне управління та адміністрування, заочної форми підготовки за невиконання індивідуального навчального плану.

Вважає наказ про її відрахування зі складу аспірантів незаконним, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, внаслідок чого порушено її право на отримання освіти.

Зважаючи, що невиконання індивідуального навчального плану сталося не з її вини, вона зверталася із заявою про поновлення на другому курсі навчання, проте це не дало результатів.

Позивачку не було проінформовано про академічну заборгованість за нескладені іспити, не запропоновано покращити результати оцінювання, не заслухано на кафедрі публічного управління та адміністрування та вченій раді університету.

Зазначала, що під керівництвом наукового керівника займалася написанням спільних статей, висвітленням наукових досліджень на актуальні теми в монографіях, неодноразово приймала участь у конференціях, симпозіумах, писала власні статті, що свідчить про успішне виконання індивідуального плану наукової роботи.

03 грудня 2018 року представляла УДМС в Хмельницькій області в Хмельницькому міськрайонному суді, в подальшому організовувала заходи, спрямовані на ідентифікацію іноземців та їх примусове видворення за межі держави, тому не мала можливості бути присутньою на сесії в грудні 2018 року.

Відповідач жодним способом не проінформував її про наявність зазначеної академічної заборгованості та не надав їй можливості ліквідувати її - її не ознайомлено з наказом ректора про встановлення терміну ліквідації заборгованості, не поставлено до відома її керівника.

ОСОБА_1 не була ознайомлена з індивідуальним планом, тому вважає, що невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин сталося не з її вини, тому положення договору не можуть застосовуватися.

Допущено порушення процедури відрахування - відсутнє погодження кафедри, за якою закріплена позивачка, зазначене питання не розглядалося вченою радою університету.

Вважає, що наявні підстави для розірвання договору від 01.09.2017 року у зв`язку з неповним наданням університетом освітньої послуги відповідно до п. 7.3 договору про надання освітніх послуг за рахунок коштів фізичної особи.

З врахуванням уточнених позовних вимог остаточно просила визнати протиправним та скасувати наказ № 247/19 від 14 травня 2019 року Хмельницького університету управління та права в частині її відрахування з аспірантури та розірвати договір від 01.09.2017 року, укладений між нею та Хмельницьким університетом управління та права.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.05.2021 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 2467/19 від 14 травня 2019 року про відрахування ОСОБА_1 з Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова.

Розірвано договір, укладений ОСОБА_1 та Хмельницьким університетом управління та права імені Леоніда Юзькова 01 вересня 2017 року.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Хмельницький університет управління та права просить скасувати рішення суду як незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, суд першої інстанції помилково застосував Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, тоді як наказ про його затвердження скасовано.

Судом не взято до уваги, що позивачка отримала виклик на сесію з 03 грудня 2018 року по 13 грудня 2018 року, що підтверджується її підписом у журналі. Вона не з`явилася на сесію з 03 по 13 грудня 2018 року, а також на дві додаткові сесії з ліквідації академічної заборгованості (з 05.02 по 05.03.2019 року та з 15.04. по 08.05.2019 року). Систематичне невідвідування нею лекційних та семінарських занять, заліків та екзаменів підтверджуються відомостями обліку успішності. Інформація про час та дату здачу іспитів надсилалася ОСОБА_1 поштовим повідомленням.

В оскаржуваному рішенні суд помилково послався на п. 10 Порядку № 261, що регламентує відрахування аспіранта за невиконання індивідуального плану наукової роботи, яке потребує згоди вченої ради, таким чином помилково ототожнив поняття індивідуальний навчальний план та індивідуальний план наукової роботи.

Помилковим вважає твердження про відсутність у ОСОБА_1 індивідуального плану наукової роботи та індивідуального навчального плану.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Позивачка просила відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, встановлено, що 01 вересня 2017 року ОСОБА_1 на підставі наказу № 433/17 від 31 серпня 2017 року Хмельницького університету управління та права була зарахована до аспірантури Хмельницького університету управління та права без відриву від виробництва із спеціальності 281 Публічне управління та адміністрування на здобуття освітньо-наукового ступеня доктора філософії.

01 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та Хмельницьким університетом управління та права в особі ректора ОСОБА_3 було укладено договір про надання освітніх послуг - навчання в аспірантурі без відриву від виробництва за рахунок її власних коштів.

Наказом № 247/19 ректора університету Хмельницького університету управління та права від 14 травня 2019 року ОСОБА_1 відраховано із складу аспірантів другого року навчання, за спеціальністю 281 Публічне управління та адміністрування заочної форми підготовки за невиконання індивідуального навчального плану.

Копію наказу позивачці вручено 04.06.2019 року.

Наказом проректора з нормативного та науково-методичного забезпечення за № 581/19 від 20.09.2019 року ОСОБА_1 було поновлено з 23 вересня 2019 року в складі аспірантів другого року навчання заочної форми підготовки за спеціальністю 281 «Публічне управління та адміністрування» з числа аспірантів, відрахованих з аспірантури Хмельницького університету управління та права.

Наказом проректора Хмельницького університету управління та права з навчальної роботи № 641/19 від 09.10.2019 року наказ № 581/19 від 20.09.2019 року скасовано з підстав неукладення ОСОБА_1 відповідного договору.

Відповідно до довідки № 02-19/146 від 25.02.2020 року ОСОБА_1 навчається в аспірантурі Донецького державного університуту управління (м. Маріуполь) за заочною формою навчання з 01.10.2019 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та не оспорюються сторонами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний наказ прийнятий всупереч Положенню про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти. Індивідуальний навчальний план не був доведений до відома позивачки, тому суд не встановив ухилення позивачки від його виконання. Позивача було відраховано перед початком наступного семестру незаконно, чим порушено право на отримання належної освітньої послуги, тому договір про надання освітньої послуги слід розірвати на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України.

Проте з цими висновками не можна погодитися, зважаючи на таке.

Так, згідно з статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про вищу освіту» (далі Закон № 1556-VII) громадяни України мають право безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних закладах вищої освіти на конкурсній основі, якщо певний ступінь вищої освіти громадянин здобуває вперше за рахунок коштів державного або місцевого бюджету, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Здобувачі вищої освіти - особи, які навчаються у вищому навчальному закладі на певному рівні вищої освіти з метою здобуття відповідного ступеня і кваліфікації (пункт 11 частини 1 статті 1 Закону № 1556-VII).

За змістом частини 6 статті 5 Закону № 1556-VII особа має право здобувати ступінь доктора філософії під час навчання в аспірантурі (ад`юнктурі).

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону № 1556-VII підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: 1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого навчального закладу; 4) невиконання індивідуального навчального плану; 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; 6) інші випадки, передбачені законом.

Порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, а також порядок надання їм академічної відпустки визначаються положенням, затвердженим центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Поновлення та переведення здобувачів вищої освіти здійснюється з урахуванням вимог до вступників на відповідні освітні програми (ч. 5 статті 46 Закону № 1556-VII).

На час виникнення спірних правовідносин не було затвердженого центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти.

Наказ МОН України від 18.01.2018 року № 54, яким затверджено Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, був скасований наказом МОН України № 237 від 07.03.2018 року.

Відтак суд першої інстанції помилково послався на вказане Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, яке не є чинним, пославшись на невідповідність оспорюваного наказу нормам цього Положення.

Механізм підготовки здобувачів вищої освіти на третьому (освітньо-науковому) та науковому рівнях вищої освіти з метою здобуття ступеня вищої освіти доктора філософії та доктора наук визначено Порядком підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 261 (далі Порядок № 261).

Згідно з пунктом 9 Порядку № 261 підготовка в аспірантурі (ад`юнктурі) чи докторантурі передбачає виконання особою відповідної освітньо-наукової або наукової програми закладу вищої освіти (наукової установи) за певною спеціальністю та проведення власного наукового дослідження. Невід`ємною складовою освітньо-наукової програми аспірантури (ад`юнктури) та наукової програми докторантури є підготовка та публікація наукових статей.

Підготовка здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії в аспірантурі (ад`юнктурі) здійснюється за освітньо-науковою програмою та навчальним планом, що затверджуються вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи) для кожної спеціальності.

Протягом строку навчання в аспірантурі (ад`юнктурі) аспірант (ад`юнкт) зобов`язаний виконати всі вимоги освітньо-наукової програми, зокрема здобути теоретичні знання, уміння, навички та інші компетентності, достатні для продукування нових ідей, розв`язання комплексних проблем у галузі професійної та/або дослідницько-інноваційної діяльності, оволодіти методологією наукової та педагогічної діяльності, а також провести власне наукове дослідження, результати якого мають наукову новизну, теоретичне та/або практичне значення, та захистити дисертацію (пункт 25 Порядку № 261) .

Згідно з пунктом 26 цього Порядку освітньо-наукова програма та навчальний план аспірантури (ад`юнктури) складаються з освітньої та наукової складових.

Освітньо-наукова програма та навчальний план аспірантури (ад`юнктури) є основою для формування аспірантом (ад`юнктом) індивідуального навчального плану та індивідуального плану наукової роботи, які погоджуються з науковим керівником та затверджуються вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи) протягом двох місяців з дня зарахування особи до аспірантури (ад`юнктури).

Індивідуальний навчальний план аспіранта (ад`юнкта) повинен містити перелік дисциплін за вибором аспіранта (ад`юнкта) в обсязі, що становить не менш як 25 відсотків загальної кількості кредитів ЄКТС. При цьому аспіранти (ад`юнкти) мають право вибирати навчальні дисципліни, що пропонуються для інших рівнів вищої освіти і які пов`язані з тематикою дисертаційного дослідження, за погодженням із своїм науковим керівником та керівником відповідного факультету чи підрозділу.

Аспірант (ад`юнкт) має право змінювати свій індивідуальний навчальний план за погодженням із своїм науковим керівником у порядку, який затверджується вченою радою.

Усі аспіранти (ад`юнкти) незалежно від форми навчання зобов`язані відвідувати аудиторні заняття і проходити всі форми поточного та підсумкового контролю, передбачені індивідуальним навчальним планом аспіранта (ад`юнкта) та освітньо-науковою програмою аспірантури (ад`юнктури) закладу вищої освіти (наукової установи).

Отже, за змістом пункту 26 Положення саме аспірант формує на основі освітньо-наукової програми та навчального плану аспірантури свій індивідуальний навчальний план та індивідуальний план наукової роботи, які в подальшому погоджуються з науковим керівником та затверджуються вченою радою закладу.

Апеляційний судом встановлено, що протоколом № 3 засідання вченої ради Хмельницького університету управління та права від 30.10.2017 року схвалено індивідуальні плани роботи аспірантів і затверджено теми дисертацій (зокрема, аспірантці кафедри публічного управління та адміністрування ОСОБА_1 ) (а.с.15, т.1).

Наведене цілком спростовує висновок суду першої інстанції про те, що індивідуальний навчальний план не був доведений до відома позивачки, а отже, відсутня її вина у невиконанні цього плану.

Апеляційним судом встановлено, що позивачка отримала виклик на сесію з 03 грудня 2018 року по 13 грудня 2018 року, що підтверджується її особистим підписом у журналі реєстрації довідок-викликів та повідомлень (а.с.148-149, т.2).

ОСОБА_1 не з`явилася на осінню заліково-екзаменаційну сесію з 03 по 13 грудня 2018 року та не склала відповідні екзамени з чотирьох навчальних дисциплін.

Наявність академічної заборгованості у позивачки підтверджуються відомостями обліку успішності (а.с.27 - 38, т.1) і фактичною нею не оспорюється.

ОСОБА_1 , будучи обізнаною про наявність академічної заборгованості, також не з`явилася на дві додаткові сесії з ліквідації академічної заборгованості (з 05.02 по 05.03.2019 року та з 15.04. по 08.05.2019 року), попри те, що регулярно бувала в університеті, як сама ствердила в апеляційному суді.

Наказом № 247/19 від 14.05.2019 року ОСОБА_1 відраховано із складу аспірантів другого року навчання, за спеціальністю 281 Публічне управління та адміністрування заочної форми підготовки за невиконання індивідуального навчального плану.

Апеляційний суд констатує, що зміст наказу щодо підстав відрахування ОСОБА_1 відповідає пункту 4 частини 1 статті 46 Закону № 1556-VII, а також умовам договору, укладеного між сторонами.

Так, згідно з пунктом 7.2.4 договору про надання освітніх послуг за рахунок коштів фізичної особи цей договір може бути припинений, а Одержувач відрахований з аспірантури у випадку невиконання Одержувачем без поважної причини індивідуального плану роботи.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відтак не мають істотного значення відсутність в Положенні про організацію освітнього процесу університету окремих підстав для відрахування аспірантів поряд з підставами відрахування студентів.

Не має жодного значення для вирішення спору і відсутність в університеті положення про проведення атестації здобувачів освітньо-наукового ступеню доктора філософії, на що послався суд першої інстанції, оскільки порушення порядку проведення атестації позивачки не є підставою та предметом цього спору.

Пункти 10, 15 Порядку № 261, на які послався суд першої інстанції, врегульовують питання виконання індивідуального плану наукової роботи аспірантом і процедуру відрахування аспіранта в разі невиконання індивідуального плану наукової роботи або порушення строків виконання індивідуального плану наукової роботи без поважних причин.

Відтак вказані норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивачку відраховано зі складу аспірантів за невиконання індивідуального навчального плану (наявність академічної заборгованості), а не за невиконання індивідуального плану наукової роботи.

З врахуванням наведеного висновки суду першої інстанції про наявність підстав для визнання оскаржуваного наказу незаконним та його скасування є помилковими і не ґрунтуються на нормах закону та умовах договору, укладеного між сторонами.

За змістом пункту 7.2.4 договору у разі видачі наказу про відрахування з аспірантури у зв`язку з невиконанням одержувачем послуги без поважної причини індивідуального плану роботи цей договір припиняється.

Отже, у зв`язку з прийняттям наказу № 247/19 від 14.05.2019 року договір про надання освітніх послуг за рахунок коштів фізичної особи припинив свою дію.

Відтак відсутні фактичні і правові підстави для задоволення позову і в частині розірвання договору.

Тому з врахуванням наведеного апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова про визнання незаконним та скасування наказу про відрахування з аспірантури університету та розірвання договору, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 вересня 2021 року

Судді Л.М. Грох

А.М. Костенко Т.В. Спірідонова