Провадження № 2/592/2181/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2021 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.Суми Литовченко О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про визнання недійсним правочину,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати недійсним правочин від 28.05.2021р. в його частині, якою є платіж за гаряче водопостачання на суму 19929,70 грн.; стягнути з Відповідача на користь Позивача 19929,70 грн., 37,50 грн. судових витрат пов`язаних з копіюванням доданих документів, 908 грн. витрат на судовий сбір, 10 грн. витрат на комісію банку за сплату судового сбору.

Як вбачається з позовної заяви позивач просить повернути платіж за гаряче водопостачання на суму 19929,70 грн. який було сплачено за квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Законодавцем в Цивільному процесуальному Кодексі України чітко визначено виключну підсудність справ та відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Згідно з п.7.36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №910/10647/18 виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 30 ЦПК України). Такі позови пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом заяви про видачу судового наказу у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг утримання будинків, споруд та прибудинкової території. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Таким чином, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є Зарічний районний суд м.Суми.

Отже, справа не підсудна Ковпаківському районному суду м.Суми.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності ) іншого суду.

З викладених підстав, справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про визнання недійсним правочину, за правилами виключної підсудності підлягає передачі до Зарічного районного суду м.Суми.

Керуючись ч.1 ст.30, п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України,-

постановив:

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про визнання недійсним правочину, передати за підсудністю на розгляд Зарічного районного суду м.Суми.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Литовченко