Головуючий суду 1 інстанції - Рукас М.С.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 408/658/19-ц
Провадження № 22-ц/810/509/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Карташова О.Ю.

за участю секретаря: Залюшного О.Г.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач Чугинська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 26 квітня 2021 року, ухвалене судом у складі судді Рукаса М.С.,

за позовом ОСОБА_1 до Чугинської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельних ділянок, які належали померлому на підставі державних актів серії ЯД № 638771 та серії ЯД № 638719.

Заповітом від 17 травня 2017 року, посвідченим державним нотаріусом Станично - Луганської державної нотаріальної контори Бутаковою І.Г., ОСОБА_2 заповів ОСОБА_1 , земельні ділянки.

11 лютого 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Бутакової І.Г. з питання оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на що отримав відмову та роз`яснено, що він є таким, що не прийняв спадщину та може звернутися до суду з позовною заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначив, що не зміг у встановлений строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки у зв`язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції, був вимушений виїхати та проживати певний час без можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у три місяці.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 26 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чугинської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального, процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Біловодського районного суду Луганської області від 26 квітня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що скаржник на час смерті ОСОБА_2 і до січня 2019 року не був обізнаний про наявність заповіту. Вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, що викладено і в правових висновках Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, від 01 квітня 2019 у справі № 643/3049/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20. Відмову від прийняття спадщини позивач не заявляв. Оскільки позивач не є родичем померлого, не є спадкоємцем за законом першої та другої черги, ОСОБА_1 не мав знати про існування заповіту, тому строк пропущений з поважних причин.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи, які викладені в апеляційній скарзі.

У судове засідання представник відповідача Чугинської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без участі представника відповідача, який повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивач проживає на території, яка підконтрольна українській владі, де нотаріальні органи здійснюють свої повноваження, а також враховуючи те, що позивачем не було надано доказів того, що він дійсно покинув своє місце проживання, та перебував у місцевості, де в нього не було реальної можливості звернутись до нотаріуса, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач пропустив передбачений законом строк для прийняття спадщини без поважних причин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.4).

ОСОБА_2 був власником земельної ділянки площею 5,8212 га та земельної ділянки площею 1,5975 га, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку (а.с.5, 6).

Земельна ділянка розташована на території Чугинської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №23 (а.с.6).

17 травня 2017 року ОСОБА_2 , склав заповіт серії НМА 245765, який посвідчений Державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Бутаковою І.Г., згідно якого заповів ОСОБА_1 земельну ділянку, яка належить на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 638719, що розташована на території Чугинської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, площею 5,8212 га, кадастровий номер:01 0020143, а також належну йому земельну ділянку серії ЯД № 638771, що розташована на території Чугинської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, площею 1,5975 га, кадастровий номер:02 0030170, зареєстроване в реєстрі №2-342. (а.с.7).

Відповідно до інформаційної довідки № 136/01-09 від 19 травня 2020 року наданої приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Бутаковою І.Г. відносно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилася (а.с.40-42).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними»

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 зазначив, що у зв`язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції, вимушений був виїхати та проживати певний час без можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Разом з тим, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б унеможливлювали звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Тобто, у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини. З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції зробив правильний висновок, про відмову в задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду позивач у позовній заяві не зазначив коли позивачу стало відомо про заповіт. В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що про заповіт його повідомили у січні 2019 року. Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що про заповіт його повідомив сільський голова після спливу шестимісячного строку у восени 2018 року, а до суду із позовною заявою звернувся у лютому 2019 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про необізнаність позивача про існування заповіту, то такі доводи не можуть бути взяті до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За принципом диспозитивності цивільного судочинства, викладеним в ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 цієї статті).

Згідно з приписами ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Отже, з аналізу приписів цієї статті позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з предмета та підстав позову.

Тлумачення п.п. 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту прав та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

У справі, що переглядається апеляційним судом, предметом позову є вимога позивача про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Як підставу позову позивач зазначав поважність причини пропуску такого строку у зв`язку з тим, що він вимушений був виїхати та проживав певний час без можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Між тим в доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що причина пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є його необізнаність про наявність самого заповіту на час смерті ОСОБА_2 і до січня 2019 року.

Тобто, позивач фактично в доводах апеляційної скарги змінив підстави поданого ним та розглянутого судом першої інстанції позову, що суперечить наведеним нормам процесуального закону та процесуальним правам позивача щодо права зміни підстав позову.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач своїм процесуальним правом щодо зміни підстав позову не скористався, а тому доводи апеляційної скарги щодо таких змін є безпідставними.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційним судом рішення суду першої інстанції про відмову у позові залишено без змін, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 26 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 17 вересня 2021 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова