ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Обслуговуючий кооператив ЖБК Володимирівський, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , орган опіки та піклування Шевченківської районної у м.Дніпрі ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що рішенням Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року №83/24 визначено об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

У зв`язку з чим, просила суд визнати право комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради (Код ) на незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок літ. А-1, загальною площею 13 198, 3 кв. м. по АДРЕСА_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року в задоволенні позову Дніпровської міської ради про визнання права власності відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, Дніпровська міська рада подала до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , відповідно до ст. 360 ЦПК України, подала відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, оскільки, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, тому вважає доводи скарги безпідставними, а оскаржуване рішення законним і обґрунтованим.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, з огляду на таке.

Судом першої інстанції було встановлено, що розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 15 жовтня 2014 року №553-р незавершеному будівництву по АДРЕСА_2 , відповідно до ситуаційної схеми розміщення.

Відповідач є власником даного незавершеного будівництва, загальною площею 1 088,8 кв.м., квартирного (багатоквартирного) житлового будинку, який складається з: цокольного поверху - літ. А, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 10 вересня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушанської І.Р. Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01.

Розпорядженням в.о. міського голови від 24 листопада 2015 року №882-р АДРЕСА_1 .

Розпорядженням в.о. міського голови від 12 вересня 2017 року №1092-р визнано таким, що втратило чинність, розпорядження міського голови від 15 жовтня 2014 року №553-р «Про присвоєння адреси незавершеному будівництву по АДРЕСА_1 » та доручено головному архітектурно-планувальному управлінню департаменту по роботі з активами міської ради підготувати проект рішення міської ради про присвоєння адреси незавершеному будівництвом багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 .

20 вересня 2017 року Дніпровська міська рада ухвалила рішення №80/24 «Про присвоєння адреси незавершеному будівництвом багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_3 », згідно якого, зазначеному об`єкту присвоєна адреса: АДРЕСА_1 .

Крім того, 20 вересня 2017 року, Дніпровська міська рада ухвалила рішення №83/24 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 ».

Рішенням сесії Дніпровська міської ради VII скликання від 11 жовтня 2017 року №30/25 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальні громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 » визнано таким, що втратило чинність, рішення Дніпровська міської ради №83/24 від 20 вересня 2017 року.

Рішення №30/25 від 11 жовтня 2017 року також було визнано втратившим чинність, відповідно до рішення Дніпровської міської ради №47/28 від 20 грудня 2017 року «Про врегулювання питань, пов`язаних з подальшим використанням об`єкту нерухомого майна», за яким спірний об`єкт було визнано об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені рішення міської ради прийняті не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; прийняті необґрунтовано та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; а також без дотримання принципу пропорційності, зокрема, не дотримано балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів і ціллю відповідача, на яку спрямоване рішення позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з частиною п`ятою статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Пунктом 31 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Згідно з частинами п`ятою, восьмою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Таким чином, виключні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Дніпровська міська рада.

При цьому, розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законом, тобто, без прийняття відповідного рішення, не є вираженням волі територіальної громади.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог частини першої статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Аналізуючи вказані норми матеріального права вбачається, що з позовом про визнання права власності може звернутися особа, яка вже є власником майна, проте її права не визнаються іншої особою (особами) та інший шлях, окрім судового, для відновлення порушеного права відсутній.

Як вбачається з матеріалів справи, право комунальної власності територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради на вищевказаний об`єкт нерухомого майна оспорюється ОСОБА_1 , з приводу чого ним було подано до суду позов, який переглядався у судах всіх інстанцій та постановою Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №200/13237/18 було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його позову до Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_8 , про визнання протиправними та скасування рішень, а саме:

- розпорядження в.о. міського голови від 12 вересня 2017 року №1092-р «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження міського голови від 15 жовтня 2014 року №553-р «Про присвоєння адреси незавершеному будівництву по АДРЕСА_1 »;

- рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року №80/24 «Про присвоєння адреси незавершеному будівництвом багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_3 »;

- рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року №83/24 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 »;

- рішення Дніпровської міської ради від 11 жовтня 2017 року №30/25 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальні громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 »;

- рішення Дніпровської міської ради від 20 грудня 2017 року №47/28 «Про врегулювання питань, пов`язаних з подальшим використанням об`єкта нерухомого майна» (том 3 а.с.87-93).

Тобто, рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року №83/24 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 » та рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року №80/24 «Про присвоєння адреси незавершеному будівництвом багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_3 », на підставі яких було зареєстровано право комунальної власності територіальної громади міста Дніпра на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , не скасовані та є чинними.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що права Дніпровської міської ради підлягають захисту в порядку, визначеному статті 392 цього Кодексу.

Окрім цього, предметом позову у цій справі є визнання права комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради на незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок на АДРЕСА_1 .

Правовою підставою позову є статті 328, 329, 376 ЦК України. Позивач зазначав, що спірний об`єкт нерухомості є об`єктом самочинного будівництва, який побудований на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради на праві комунальної власності, яка не відведена під його будівництво, а тому права територіальної громади міста Дніпро підлягають захисту шляхом визнання права власності на спірний об`єкт за територіальною громадою міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради. При цьому, рішенням Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року № 83/24 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 » спірне майно визначено об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

У ч. 1 ст. 376 ЦК України закріплено поняття самочинного будівництва, яке визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо цей об`єкт: 1) збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Будівництво вважається правомірним, якщо власник земельної ділянки чи землекористувач або інша особа одержали у встановленому містобудівельним законодавством порядку дозвіл на забудову.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року по справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) вказано, що згідно з нормами ЦК України до первинного способу набуття права власності, зокрема, належить набуття права власності на новостворену річ (в тому числі, на об`єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності (ст. 331 ЦК України). Таким чином, підставою первинного способу набуття права власності є правопороджуючі юридичні факти, а для похідного - правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). Також за рішенням суду на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України).

За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України).

Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосуванння, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

При цьому, обставина щодо державної реєстрації права власності на цей об`єкт не спростовує факт самочинності зведення цього нерухомого майна, та наявності підстав для застосування статті 376 ЦК України.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, об`єкт нерухомого майна, а саме незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок літ.А, загальною площею 13 198, 3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради (Код ), відповідно до рішення державного реєстратора Риженко Марини Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:37188102 від 21 вересня 2017 року, на підставі рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року №83/24 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 » та рішення Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року №80/24 «Про присвоєння адреси незавершеному будівництвом багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_3 » (том 1 а.с.4-5).

Як вбачається з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявних в матеріалах справи, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 01, загальною площею 1088,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , а за територіальною громадою міста, в особі Дніпровської міської ради, зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 101, загальною площею 13198,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку добровільного виконання зобов`язання за позикою від 10 вересня 2015 року ОСОБА_8 передав ОСОБА_1 право власності на предмет іпотеки - нерухоме майно незавершене будівництво квартирний (багатоквартирний) житловий будинок, що розташований на АДРЕСА_2 та складається з цокольного поверху літ. А, загальною площею 1088,8 кв.м., готовністю 44%.

Правовою підставою реєстрації за ОСОБА_8 права власності на незавершене будівництво квартирного (багатоквартирного) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з цокольного поверху літ. А, загальною площею 1088, 8 кв. м готовністю 44% було заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, зазначене заочне рішення було скасоване та в подальшому ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2016 року вище вказаний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності залишено без розгляду.

Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що договір оренди вказаної земельної ділянки було продовжено з новим власником об`єкта незавершеного будівництва ОСОБА_1 .

З викладеного вбачається та самим ОСОБА_1 не спростовано, що спірну споруду побудовано на земельній ділянці, яка не відведена для такої мети забудовнику та без належних дозвільних документів для цього.

При цьому, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року, прийнятою в адміністративній справі №804/3987/17 за адміністративним позовом Дніпровської міської ради до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ЖБК-88 «Металург», ДОДГО «Правозахисна спілка «Допоможемо дітям», ОСОБА_10 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та за участю Прокуратури Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, та залишеною без змін постановою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року, було встановлено, що об`єкт незавершеного будівництва (самочинного будівництва) за адресою: АДРЕСА_4 , побудований на земельній ділянці, яка не відведена для такої мети забудовнику, без належних дозвільних документів.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановивши зазначені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що таке будівництво є самочинним, у зв`язку з чим, в силу Закону, ОСОБА_1 не може вважатися власником цього майна, тому колегія суддів вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Дніпровської міської ради.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що об`єкти нерухомості за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 є одним і тим же об`єктом, згідно наявних у матеріалах справи ситуаційних схем розміщення незавершеного будівництва, виходячи з наступного.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в ньому містяться записи про право власності на наступне нерухоме майно:

- за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 01, загальною площею 1088,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 ;

- за територіальною громадою міста, в особі Дніпровської міської ради, зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером:101, загальною площею 13198,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, постановою КМУ від 26.10.2011 року №1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 26 цього Порядку відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав вносяться до Державного реєстру прав виключно на підставі рішення державного реєстратора.

Згідно із ч. 2 п. 29 Порядку до державного реєстру прав про об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, вносяться такі відомості про нерухоме майно:

тип об`єкта нерухомого майна;

площа об`єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова);

опис об`єкта нерухомого майна із зазначенням об`єктів, що є приналежністю головної речі (присвоєна літера, римська або арабська цифра відповідно до технічного паспорта, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є головною річчю);

відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєна літера, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є складною річчю);

адреса об`єкта нерухомого майна;

реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (у разі відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна, право власності на який було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно);

кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований такий об`єкт нерухомого майна (у разі коли об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав).

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 затверджено Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до п. 2 цієї Інструкції технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власникa/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Технічний паспорт має бути прошнурований, пронумерований та скріплений підписом керівника суб`єкта господарювання, який проводив інвентаризацію, а також підписом виконавця робіт і контролера із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна.

Згідно із п. 23 Інструкції складовими частинами технічного паспорта на об`єкт незавершеного будівництва є:

1) схема розташування будівель та споруд;

2) експлікація до схеми розташування будівель та споруд;

3) план об`єкта незавершеного будівництва (за можливості);

4) опис об`єкта незавершеного будівництва.

Тобто, єдиним належним та допустимим доказом щодо визначення чи є об`єкти нерухомості за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 одним і тим же об`єктом незавершеного будівництва, могли б бути технічні паспорти, а не ситуаційні схеми розміщення незавершеного будівництва.

Так, спірні об`єкти, знаходяться за різними адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , мають різну площу і різні реєстраційні номери, а саме: за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 01, загальною площею 1 088,8 кв. м за адресою АДРЕСА_2 , тоді як за територіальною громадою міста, в особі Дніпровської міської ради, зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером:101, загальною площею 13 198,3 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , відповідно.

Отже, суд першої інстанції, не перевіривши вищевказане належними та допустимими доказами, дійшов необґрунтованого висновку щодо належності цих двох об`єктів до одного і того ж, чим порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки, спірний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва та побудований на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста, в особі Дніпровської міської ради на праві комунальної власності, яка не була відведена під його будівництво, та враховуючи факт оспорювання і невизнання відповідачем права комунальної власності на спірний об`єкт, колегія суддів приходить до висновку, що права територіальної громади міста підлягають захисту в судовому порядку, а саме, шляхом визнання права комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради (Код ) на незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок літ. А-1, загальною площею 13 198, 3 кв. м. по АДРЕСА_1 .

Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 150 000, 00 грн..

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 16 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Обслуговуючий кооператив ЖБК Володимирівський, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , орган опіки та піклування Шевченківської районної у м.Дніпрі ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати право комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради (Код ) на незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок літ. А-1, загальною площею 13 198, 3 кв. м. по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 150 000, 00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова