Справа № 642/1684/20ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:

головуючого - судді Ольховського Є.Б.

при секретарі - Алімурадовій Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «УкрСиббанк» , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович , Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про встановлення факту та визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 із ОСОБА_2 з жовтня 2000 року до моменту фактичної реєстрації шлюбу 22.07.2006 року та визнати право спільної сумісної власності подружжя щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/3 частину житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , в т.ч. визнати право ОСОБА_1 у спільному майні подружжя на 1/6 частину житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 07 квітня 2020 року було відкрито загальне провадження у справі.

24 червня 2020 року до суду надійшла уточнена позовна заява позивача разом із клопотанням про долучення до участі у справі співвідповідачів, у якому статус осіб, зазначених у позовній заяві третіми особами - Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович), Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», позивач вирішив змінити на статус відповідачів у справі. У цій уточненій позовній заяві позивач просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , з жовтня 2000 року до моменту фактичної реєстрації шлюбу 22.07.2006 року, та визнати право спільної сумісної власності подружжя щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , на 1/3 частину житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , в т.ч. визнати право ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 у спільному майні подружжя на 1/6 частину житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона фактично проживає з відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу у період з жовтня 2000 року до 22 липня 2006 року. Увесь цей час до моменту офіційної реєстрації шлюбу 22.07.2006р. і позивач, і ОСОБА_2 проживали однією сім`єю у громадянському шлюбі, вели спільне господарство, але не знаходили часу і не вважали на той час необхідним реєструвати шлюб. Шлюб між позивачем та ОСОБА_2 був зареєстрований безпосередньо перед народженням дитини 22.07.2006р. відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції міста Харкова, про що зроблено відповідний актовий запис № 260. Одразу після реєстрації шлюбу у позивача та ОСОБА_2 народилась дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач і ОСОБА_2 спорів щодо сумісно нажитого майна подружжя на даний час не мають і планують надалі проживати у шлюбі однією сім`єю та вести спільне господарство. Але необхідність вирішення питання про встановлення факту спільного проживання позивача і ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу у період з жовтня 2000 року по 22.07.2006р. та визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно: на житловий будинок та надвірні будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , виникла в зв`язку зі спором, який виник між позивачем та відповідачами внаслідок укладення договору договору іпотеки від 19.02.2008р. на житловий будинок та надвірні будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Договір іпотеки від 19.02.2008р. був укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ПАТ «УкрСиббанк» (зараз АТ «УкрСиббанк»), з іншої сторони без згоди позивача, яка на момент укладення договору іпотеки від 19.02.2008р. вже перебувала із ОСОБА_2 в офіційному зареєстрованому шлюбі і була проти укладення цього договору іпотеки. Право вимоги за договором іпотеки від 19.02.2008р. було спочатку у АТ «УкрСиббанк», потім у АТ «Дельта Банк», а потім перейшло до ТОВ «Укрдебт Плюс». Позивач до недавнього часу навіть і не знала про існування цього договору іпотеки, так як її чоловік ОСОБА_2 нічого про його укладення їй не розповідав. Про існування цього договору іпотеки позивач дізналась тільки нещодавно, коли почали дзвонити представники ТОВ «Укрдебт Плюс» та погрожувати зверненням стягнення на предмет іпотеки. Тоді ОСОБА_2 і зізнався позивачу в укладенні у 2008 році договору іпотеки на житловий будинок без її згоди. Договором іпотеки від 19.02.2008р. було накладено обтяження у вигляді іпотеки, арешт та заборона відчуження на нерухоме майно - на житловий будинок та надвірні будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Сам житловий будинок та надвірні будівлі за адресою: АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 18.09.2003р.За вищезазначеним договором купівлі-продажу від 18.09.2003р. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками нерухомого майна за вище зазначеною адресою у 1/3 кожний. Чоловік позивача, ОСОБА_2 , також є власником 1/3 частини житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Власником 1/3 частини вищезазначеного нерухомого майна ОСОБА_2 став до моменту офіційної реєстрації шлюбу з позивачем, але у той час, коли вони із Позивачем вже проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Відповідно, 1/3 частини житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , і вирішувати питання щодо розпорядження цим майном вони повинні спільно.

Крім того, позивач також приймала особисту фінансову участь у купівлі нерухомого майна за вищезазначеною адресою, разом із чоловіком приблизно у рівних долях надавала грошові кошти на 1/3 частину вартості житлового будинку.

Ухвалою від 09.12.20р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та представник позивача просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, написали заяви, у яких просили позов розглядати без їх участі, позовні вимоги визнали у повному обсязі та письмово підтвердили, вони підтвердили, що дійсно позивач брала фінансову участь у у купівлі нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , особисто надавала грошові кошти на його купівлю. Також вони письмово підтвердили і факт того, що дійсно позивач проживала і наданий час проживає разом із ОСОБА_2 однією сім`єю ще з жовтня 2000 року, що з цього часу у них спільний бюджет і спільне господарство.

Відповідачі Акціонерне товариство «УкрСиббанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович) в судове засідання не з`явились, ніяких заяв, клопотань чи письмових пояснень не надали. Про дату та час судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбедт Плюс» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, у задоволенні позову просив відмовити.

До суду були надані письмові та усні пояснення представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбедт Плюс» у яких він посилався на те, що жодних доказів дійсного спільного проживання позивача з ОСОБА_2 у наданих матеріалах немає, так само як немає і доказів фінансової участі позивача у купівлі нерухомого майна, обтяженого іпотекою. Вважав, що наявні у матеріалах справи докази та показання свідків максимум, що доводять, - це те, що позивач разом із ОСОБА_2 була знайома до моменту офіційної реєстрації шлюбу і що у них були романтичні стосунки, але факту того, що вони проживали разом і що мали спільний бюджет у матеріалах справи немає.

Представник відповідача ТОВ «Укрдебт Плюс» пояснив, що дана позовна заява подана позивачем виключно з метою уникнення відповідальності від накладення стягнення на предмет іпотеки та уникнення зобов`язання оплачувати заборгованість за кредитним договором.

Також представник відповідача ТОВ «Укрдебт Плюс» пояснив, що позивач знала вже дуже давно про укладення договору іпотеки і тільки зараз чомусь вирішила його оскаржити, що ще раз доводить несумлінність її поведінки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази приходить до наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставусвоїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював свої правові позиції щодо ознак, якими може підтверджуватись факт спільного проживання чоловіка з жінкою без реєстрації шлюбу та факт їх спільної участі у фінансових витратах та купівлі майна.

І у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. по справі № 554/8023/15-ц, провадження № 14-130цс19, Верховного Суду від 22.11.2018р. по справі № 755/3111/16-ц, провадження № 61-18336св18, Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018р. по справі № 644/6274/16-ц, провадження № 14-283 цс 18, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог за справами, де аналогічні позовні вимоги були задоволені, і у постановах Верховного Суду від 06.04.2020р. у справі № 738/1452/17, Верховного Суду від 14.02.2018р. у справі № 129/2115/15-ц, Верховного Суду від 28.08.2019р. у справі № 588/350/15-ц, на які посилається відповідач як на підставу для відмови у позовних вимогах за аналогічними справами, суд перш за все виходив із того, чи достатньо у матеріалах справи доказів того, що дійсно позивач із відповідачем проживали разом і брали участь разом у якихось фінансових витратах.

У всіх цих справах обставини були різні і обсяг поданих доказів сторонами теж. Тому приймати рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позовних вимог у даній справі потрібно перш за все на підставі оцінки наданих позивачем до справи доказів того, що вона дійсно проживала з відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу з жовтня 2000 р., що вони вели спільне господарство, мали спільні витрати і покупки і що вона безпосередньо брала участь у купівлі нерухомого майна, обтяженого іпотекою. Всі ці докази потрібно оцінювати у їх сукупності, і письмові докази, і показання свідків.

На доказ свого спільного проживання з ОСОБА_2 до моменту офіційної реєстрації шлюбу однією сім`єю, ведення спільного господарства з ним та майнової участі у спільних покупках, в т.ч. і у купівлі нерухомості, обтяженої іпотекою, позивач додала такі досліджені судом докази:

- копією свідоцтва про народження дитини, батьками якої є позивач і ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина народилась незадовго до після офіційної реєстрації шлюбу між Позивачем і Відповідачем 1, яка відбулась 22.07.2006р. Це зі слів позивача свідчить про те, що позивач з ОСОБА_2 до моменту реєстрації шлюбу вже були сім`єю;

- фотографії спільного проживання та відпочинку позивача з ОСОБА_2 ;

- копію Міжнародного ветеринарного паспорту на собаку по імені Рицца , який був виготовлений ще 07.06.2003р., до моменту офіційної реєстрації шлюбу та купівлі нерухомості, обтяженої іпотекою. Власником собаки у паспорті зазначена позивач ОСОБА_1 . Ця собака зображена і на спільних фотографіях позивача з Відповідачем;

- копію запиту старшого слідчого Київського РВ ХМУ МВС України в Харківській області до лікарні від 11.02.2002р., копія медичної довідки про обстеження ОСОБА_2 , копію судово-медичної експертизи, які є зі слів позивача доказами неприємної події, яка сталася з позивачем і відповідачем ОСОБА_2 ще до моменту офіційної реєстрації шлюбу та купівлі нерухомого майна, обтяженого іпотекою, коли були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_2 , в результаті чого правоохоронними органами проводилось розслідування, позивач з її слів була присутня під час всіх цих подій і потім навідувалась до ОСОБА_2 , коли він лежав у лікарні;

- копію накладної від 12.12.2003р. про придбання під час спільного проживання позивачем із ОСОБА_2 телевізору, відеомагнітофону та іншої додаткової апаратури на суму 2147,30 грн., копію документів на відеоплеєр, придбаний 12.12.2003р., фотографію телевізора, який був придбаний 12.12.2003р.;

- копію документів на газову плиту, придбану під час спільного проживання позивача із ОСОБА_2 - її опис, гарантійний лист із штампом про оплату від 28.12.2002р., свідоцтво ВАТ «Харківгаз» про її підключення 26.12.2002р., фотографію газової плити, яка була придбана у грудні 2002р.;

- поздоровну листівку ОСОБА_2 на день його 27-річчя ІНФОРМАЦІЯ_4., написану від імені позивача та її доньки від першого шлюбу ОСОБА_8 , копію листівки з віршем-поздоровленням ОСОБА_2 від імені доньки Позивача від першого шлюбу ОСОБА_8 , яка була написана ОСОБА_8 ще у 2000 році;

- копію доручення від 20.09.2003р. на керування та розпорядження автомобілем ВАЗ 21063, виписаного і на позивача ОСОБА_1 , та на ОСОБА_2 . Доручення було видане громадянином ОСОБА_10 .

Під час дослідження доказів суд звернув увагу на те, що доручення на керування та розпорядження автомобілем, виписане на її ім`я та на ім`я ОСОБА_2 одночасно, було виписане майже одночасно з укладенням договору купівлі-продажу нерухомого майна, обтяженого іпотекою (договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений 18.09.2003р., а довіреність складена 20.09.2003р.). За поясненнями представника позивача це доводить факт того, що вона вже на момент купівлі нерухомого майна, обтяженого іпотекою, була цивільною дружиною ОСОБА_2 , брала з ним участь у спільних покупках, вела спільне господарство.

Суд також звернув увагу на те, що у копії запиту старшого слідчого Київського РВ ХМУ МВС України в Харківській області до лікарні від 11.02.2002р. зазначена адреса фактичного проживання ОСОБА_2 на той час: АДРЕСА_2 . Ця ж сама адреса зазначена і на документах на купівлю та встановлення газової плити, які встановлювались на ім`я позивача ОСОБА_1 . Ці докази підтверджують слова позивача та показання свідків про те, що позивач з ОСОБА_2 проживали у квартирі позивача.

Факт народження спільної дитини позивача з ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одразу після їх офіційної реєстрації шлюбу також доводить у сукупності з іншими доказами факт існування сім`ї позивача з відповідачем ОСОБА_2 до моменту офіційної реєстрації шлюбу.

Судом за клопотанням представника позивача також були допитані свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Свідок ОСОБА_15 для допиту в суд не з`явився і під час судового розгляду справи 15.04.2021р. представник позивача заявила, що не наполягає на його допиті.

Всі допитані свідки пояснили, що знають позивача та ОСОБА_2 , так само як і інших відповідачів у справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ще дуже давно. ОСОБА_12 повідомила, що знає їх ще з далеких часів і що у 2000 році вже познайомилась з позивачем, яку відповідач ОСОБА_2 привів до матері ОСОБА_4 знайомитись як свою дружину. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомили, що знають позивача та ОСОБА_2 , так само як і інших відповідачів у справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 приблизно з того моменту, як вони вирішували купувати нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 а потім купили його, вони є сусідами з цим будинком.

Всі свідки підтвердили, що позивач з відповідачем ОСОБА_2 з того часу, як вони були знайомі з ними, вели себе як чоловік і дружина, вели спільне господарство, обговорювали між собою якісь спільні проблеми і покупки. Всі, підтвердили, що у них була спільна собака Рицца , копія паспорту на яку є в матеріалах справи, яка була придбана ще до моменту купівлі нерухомості. Також свідок ОСОБА_12 підтвердила, що бачила за місцем проживання позивача і ОСОБА_2 і газову плиту, і телевізор, які є спільними покупками позивача і ОСОБА_2 та документи на які були долучені до матеріалів справи. Свідки підтвердили, що у процесі вибору, огляду та купівлі будинку разом із іншими учасниками брала активну участь і позивач у справі, яка вела себе як член їх сім`ї.

Враховуючи аналіз всіх вищезазначених доказів у їх сукупності суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження факту проживання її однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_2 ше до моменту офіційної реєстрації шлюбу, факту ведення спільних витрат та спільного господарства з ОСОБА_2 у цей час та факту її майнової участі у купівлі нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд не погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що всі вищезазначені обставини, які просить визнати позивач у своїй позовній заяві, підтверджуються виключно показаннями упереджених свідків та фотографіями спільного відпочинку позивача з відповідачем ОСОБА_2 і іншими доказами, що нічого не доводять.

До матеріалів справи додані квитанції та накладні про спільні покупки позивача з ОСОБА_2 , те, що вони спільні, доводиться аналізом зазначених адрес на документах у справі та їх порівнянні з іншими документами та свідченнями свідків. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_16 підтвердили фінансову участь ОСОБА_1 у купівлі нерухомості, обтяженої іпотекою. Свідки підтвердили безпосередню участь ОСОБА_1 у огляді та купівлі даної нерухомості.

Виходячи з розумного аналізу всіх вищезазначених доказів, суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати, що позивач у справі також могла виділяти якісь грошові кошти на купівлю нерухомого майна, обтяженого іпотекою.

Виходячи зі свідчень позивача, підтверджених показаннями свідків, вона зараз і на момент купівлі нерухомого майна працювала і цілком могла назбирати якісь грошові кошти, щоб внести частину кошті на купівлю нерухомості.

При цьому щодо визначення частини у праві власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого у певній частині є підстави вважати і позивача, суд повідомляє наступне:

У договорі купівлі-продажу нерухомого майна зазначено, що власниками будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожний у 1/3 частині. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх поясненнях пояснили, що позивач надавала грошові кошти на купівлю нерухомості на половину частки, яку вони придбавали з ОСОБА_2 , тобто на половину 1/3 частини, а саме: на 1/6 частину нерухомості. Теж саме підтвердила і позивач у своїх поясненнях суду на судовому засідання 15.04.2021р., коли сказала, що на купівлі нерухомості давала 3000,00 доларів США за курсом на той час, коли вартість будинку за даними договору купівлі-продажу складала близько 16000,00 доларів США.

При цьому у своїх позовних вимогах позивач не заявляла вимоги про виділ її частки у праві спільної сумісної власності подружжя в натурі.

Виходячи з того, що за даними договору купівлі-продажу від 18.09.2003р. право власності 1/3 частину житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , має ОСОБА_2 , і саме цю частку сплачував ОСОБА_2 та позивач разом за спільні сумісні кошти, право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дану частину нерухомого майна визнати є всі підстави.

При цьому без вирішення питання про виділ частки ОСОБА_1 у цьому праві спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно на 1/6 частину житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , не є можливим. Тому у цій частині позовних вимог суд не знаходить підстав для їх задоволення.

Так як позивач із ОСОБА_2 продовжують проживати подружнім життям і спорів щодо поділу майна між ними немає, вважається, що вони володіють спільним майном спільно, без виділення окремих часток кожного.

Згідно з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з положеннями ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з положеннями ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 67 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Згідно з положеннями ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з положеннями ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Суд погоджується з твердженнями відповідача ТОВ «Укрдебт Плюс» про те, що до правовідносин, що виникли до 01.01.2004р., застосовувався Кодекс про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України), однак не погоджується з висновками відповідача про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з цієї підстави, так я КпШС України також, як і СК України, були передбачені всі підстави для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, КпШС України розповсюджується тільки на правовідносини, що виникли до 01.01.2004р., на всі інші правовідносини з цієї дати розповсюджується все СК України.

Нерухоме майно, обтяжене іпотекою, було придбане 18.09.2003р., ще коли діяв КпШС України, незадовго до набрання чинності СК України.

Згідно з положеннями ст. 25 КпШС України (Виникнення спільної сумісної власності подружжя на роздільне майно, що їм належало) якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Як було встановлено під час судового розгляду справи та на підставі аналізу наданих доказів, позивач сама надавала грошові кошти на купівлю обтяженого іпотекою нерухомого майна.

Вартість нерухомого майна з моменту його придбання істотно збільшилась. Істотне збільшення вартості нерухомого майна у цей період підтверджується доказами оцінки його вартості у різні періоди часу, які є в матеріалах справи.

Оцінка вищезазначеного нерухомого майна проводилась останнього разу при укладенні договору іпотеки від 19.02.2008р., копія якого додана до позовної заяви. У п. 1.2 цього Договору іпотеки зазначено, що ринкова вартість Предмету іпотеки, за домовленістю сторін та згідно звіту ТОВ «Північно-Східна консалтингова група» становить 345000,00 грн.

Крім цієї оцінки, яка проводилась при укладенні договору іпотеки, оцінка нерухомого майна проводилась ще і при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 від 18.09.2003р., копія якого також додана до цієї позовної заяви. У п.2 цього договору зазначено, що продаж цей за домовленістю сторін вчиняється за 85600,00 грн., а у п. 3 цього договору зазначено, що загальна вартість цього житлового будинку в цілому з надвірними будівлями, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, видане КП «ХМБТІ» № 1371118 від 01.09.2003р. становить 25048,00 грн.

Вже на підставі порівняння відомостей про ці 2 оцінки нерухомого майна можна зробити висновок, що вже на момент укладення договору іпотеки від 19.02.2008р., який був укладений після офіційної реєстрації шлюбу позивача з ОСОБА_2 , об`єкт нерухомого майна зріс у вартості приблизно у 3 рази.

На даний час оцінка нерухомого майна не проводилась, однак є всі підстави вважати, що його вартість ще більше збільшилась. Поки що суд може керуватись лише вищезазначеними двома даними у двох різних договорах про оцінку нерухомого майна, і вже цього достатньо для вирішення справи.

Крім того, більша частина збільшення вартості нерухомого майна, крім 3,5 місяців, припадає на той період, коли вже вступив в силу СК України (01.01.2004р.).

Докази сумісного проживання позивача з ОСОБА_2 як до 01.01.2004р., так і після 01.01.2004р. Просто виходячи з аналізу норм СК України, після 01.01.2004р. спільне проживання однією сім`єю автоматично призводить до спільної власності на майно, яке було придбане чоловіком і жінкою під час такого проживання. До 01.01.2004р. таке спільне проживання також було можливим, однак автоматично не призводило до спільності власності майна чоловіка і жінки. Спільність чи роздільність такої власності визначалась виходячи з вкладу кожного з проживаючих однією сім`єю та виходячи із збільшення вартості майна.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. по справі № 554/8023/15-ц, провадження № 14-130цс19 була залишена без задоволення касаційна скарга сторони у спорі, в незміненій частині рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 05 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2018 року залишено без змін. У цій справі був встановлений факт спільного проживання та задоволені деякі позовні вимоги щодо визнання права власності на майно. У даній справі Верховний Суд серед іншого висловив в т.ч. і правову позицію про те, що під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу придбано спірний транспортний засіб, а тому він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Постановою Верховного Суду від 22.11.2018р. по справі № 755/3111/16-ц, провадження № 61-18336св18 касаційну скаргу Київської міської ради було залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року про задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без змін. У цій справі Верховний Суд серед іншого висловив в т.ч. і правову позицію про те, що задовольняючи вимоги заявника, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтверджується належними доказами, а саме показами свідків, договором на встановлення домофону та виготовлення ключів, договором на виготовлення пластикових вікон, товарними чеками і квитанціями по оплаті наданих за договорами послуг. Крім цього, судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбу не проживали, похованням ОСОБА_6 займався заявник.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018р. по справі № 644/6274/16-ц, провадження № 14-283 цс 18 касаційну скаргу Міністерства оборони України було залишено без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 9 червня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року про встановлення факту про визнання позивача членом сім`ї було залишено без змін.

Верховним Судом постійно підтверджується презумпція спільної власності майна подружжя.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

У даній справі, як зазначалося вище, достатньо доказів для підтвердження ведення спільного господарства позивача з ОСОБА_2 , наявності у них спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у інших витратах, тому є всі підстави для визнання встановленим факту проживання позивача з ОСОБА_2 однією сім`єю та визнання право власності позивача з ОСОБА_2 на 1/3 частину придбаного нерухомого майна під час цього спільного проживання на праві спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідачі згідно до положень ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81,89, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 60,61,63,65,67,69,70,74 СК України, ст. 25 КпШС -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «УкрСиббанк» , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович , Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про встановлення факту та визнання права власності - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з жовтня 2000 року до 22.07.2006 року.

Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/3 частину житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Згідно до ч. 11 ст. 272 ЦПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Повний текст виготовлено 19.04.21р.

Суддя Є.Б. Ольховський