Справа №333/6220/20
Провадження №2/333/838/21

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
свідок ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1
про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом позбавлення права користування житлом та виселення,
ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом позбавлення права користування житлом та виселення з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником зазначеної вище квартири. Разом з ОСОБА_1 в квартирі зареєстровані та фактично проживають її донька ОСОБА_4 та онук ОСОБА_5 . Відповідач у справі, починаючи з 2002 року, створила ОСОБА_1 неможливі умови проживання останньої у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 систематично вчиняє відносно ОСОБА_1 домашнє насильство. В агресивному стані відповідач б`є посуд, ламає меблі, виносить речі, псує житлове приміщення, побила міжкімнатні двері, вирвала дзвінок, відірвала домофон. ОСОБА_4 не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем. Позивач змушена переховуватись у сусідів після повернення відповідача додому в стані алкогольного сп`яніння. Позивач неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів. ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Відносно ОСОБА_4 неодноразово виносились термінові заборонні приписи. Однак, відповідач продовжує перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні власністю, створює нестерпні умови співжиття в одній квартирі, а вжиті заходи не дали позитивних результатів. З цих підстав, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.
25.03.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення формулювання прохальної частини позову, яку судом прийнято до розгляду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, та просили суд задовольнити позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_4 до зали судового засідання жодного разу не з`явився, на останню відому адресу проживання відповідача судом направлено судові повістки. Однак, на адресу суду повернулись конверти з причин «адресат відсутній за вказаною адресою», з невідомих суду причин відповідач не з`явилась за їх отриманням. У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що є сусідкою сторін у справі. Крім того пояснила, що відповідач постійно зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, вчиняє домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_1 , не надає матеріальної допомоги на утримання житлового приміщення, не сплачує комунальні послуги та б`є посуд, ламає меблі, виносить речі, псує житлове приміщення, побила міжкімнатні двері, вирвала дзвінок, відірвала домофон.
Заслухавши пояснення позивача, її представника та свідка, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 22.09.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1661 (а.с. 8) та договору дарування від 05.08.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1732 (а.с. 10), є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Зазначена вище обставина також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.12.2003 року №2159936 (а.с. 9), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.08.2006 року №11598178 (а.с. 11) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.03.2021 року №249803205 (а.с. 48).
Відповідно до ч.ч. 2-4 статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.
Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 405 ЦК України унормовано, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2020 року по цивільній справі №333/4491/20 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13-15).

Крім того, факт родинних відносин між сторонами у справі встановлено вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2021 року по справі №333/5607/20, який набув законної сили 16.03.2021 року (а.с. 50-51).

Згідно з ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу УРСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Статтею 157 Житлового кодексу УРСР визначено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю на запит суду з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 19.11.2020 року №01-71/17455 (а.с. 29), рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2020 року по цивільній справі №333/4491/20 (а.с. 13-15), вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2021 року по справі №333/5607/20 (а.с. 50-51), актом голови ОСББ «Радіоприлад-15» від 29.09.2020 року (а.с. 12), характеристикою ОСОБА_4 , складеної головою ОСББ «Радіоприлад-15» (а.с. 19).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 систематично вчиняє відносно ОСОБА_1 домашнє насильство, в агресивному стані відповідач б`є посуд, ламає меблі, виносить речі, псує житлове приміщення, побила міжкімнатні двері, вирвала дзвінок, відірвала домофон. Крім того, ОСОБА_4 не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем.

Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2020 року по цивільній справі №333/4491/20 про видачу обмежувального припису про встановлення заходів тимчасового обмеження відносно ОСОБА_4 (а.с. 13-15), вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2021 року по справі №333/5607/20, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України (а.с. 50-51), актом голови ОСББ «Радіоприлад-15» від 29.09.2020 року (а.с. 12), характеристикою ОСОБА_4 , складеної головою ОСББ «Радіоприлад-15» (а.с. 19) та показами свідка ОСОБА_3 , наданими суду під час розгляду цієї справи.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , систематично руйнує та псує жиле приміщення, порушує правила співжиття, що робить неможливим для ОСОБА_4 проживання з нею в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Доказів протилежного матеріали справи №333/6220/20 не містять та відповідачем не надано.

З огляду на викладене, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання такою, що втратила право користування, та виселення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840,80 грн. судом покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Виселети ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 840 (вісімсот сорок) грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 05.04.2021 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова