Справа № 636/2635/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Сватівського районного суду Луганської області заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства,

за участі представника позивача адвоката Мозолєва О.О.,-

Встановив:

До Сватівського районного суду Луганської області від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи № 636/2635/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства. У поданій заяві відповідач просила суд стягнути з позивача на її користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 14200 грн. В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначила, що в провадженні Сватівського районного суду Луганської області перебувала дійсна справа, в ході розгляду якої вона понесла наступні витрати: 5000 грн. витрати на професійну правничу допомогу; 3000 грн. витрати на поїздку до м. Сватове для участі у судовому засіданні (витрати на проїзд 1400 грн.; тест на ковід 1100 грн., проживання 500 грн.); витрати на поїздку до м. Харків для надання біологічних матеріалів для проведення експертизи - 6200 грн., які складаються з витрат на проїзд 3000 грн., проживання 1000 грн., тести на ковід -2200 грн.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача адвокат Мозолєв О.О. у судовому засіданні заперечував проти заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат та стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 втрат у сумі 14200 грн. Надав до суду письмові заперечення, в яких посилається на те, що згідно відомостей з Єдиного Реєстру Адвокатів України адресою робочого місця адвоката ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 , проте у договорі про надання правової допомоги від 21 липня 2020 року, укладеного між адвокатом Биченко А.О. та ОСОБА_1 , зазначено м. Чугуїв, а адресою адвоката є: АДРЕСА_2 , у той час, як в акті № від 21.07.2020 року зазначено робоче місце адвоката як: АДРЕСА_3 . Цю саму адресу зазначено і в Додатковій угоді № 1 від 21.07.2020 року. Зауважив, що адвокат Биченко А.О. не зареєстрував своє робоче місце в Єдиному реєстрі адвокатів України та діє з порушенням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також вважає, що додана до клопотання копія квитанції не є документом, що свідчить про сплату вартості послуг у розмірі 5000 грн. та лише підтверджує вартість послуг. Зазначає, що відповідача ОСОБА_1 не було надано підтвердження витрат на поїздку до м. Сватове до суду та поїздку до м. Харків для надання біологічних зразків для проведення експертизи. Просив відмовити у задоволенні заявлених вимог в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 29 березня 2021 року по вказаній справі призначено проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, на час проведення якої провадження у справі було зупинено (а.с. 174-176).

Відповідно листа Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 20 квітня 2021 року від 20.04.2021 року, відібрання зразків біологічного матеріалу для проведення експертизи відповідно до ухвали суду від 29 березня 2021 року було призначено на 26 травня 2021 року з 10:00 до 11:00 години у приміщенні Харківського НДЕКЦ МВС (а.с. 184).

Як вбачається з висновку судового експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/121-21/8136-БД від 02 червня 2021 року, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 може бути біологічним батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ймовірність даної події складає 99,% (а.с. 192-205).

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 29 червня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Мозолєва Олега Олександровича було задоволено та позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (а.с. 225).

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідачем ОСОБА_1 до матеріалів клопотання про розподіл судових витрат було додано:

копію Договору про надання правової допомоги від 21 липня 2020 року, укладеного з адвокатом Биченко А.О. (а.с. 230-231);

додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги б/н від 21 липня 2020 року, у відповідності до якої вартість послуг (гонорар) адвоката за годину роботи за Договором про надання правової допомоги б/н від 21 липня 2020 року становить 1000 грн. та оплата здійснюється клієнтом одночасно із підписанням Акту наданих послуг (а.с. 232);

Акт приймання-передачі послуг, наданих відповідно до Договору про надання правової допомоги б/н від 21 липня 2020 року, згідно якого вартість правової допомоги становить 5000 грн., а саме 1000 грн. Х 5 годин = 5000 грн. та вказано, що ознайомлення зі змістом позовної заяви та доданих до неї документів, надання правової інформації та консультації 1 год., підбір нормативної бази, вивчення судової практики 1 год., складання відзиву на позовну заяву, клопотань та заяв 3 год. (а.с. 233) ;

та квитанцію серії АБ № 23/06/21 від 23 червня 2021 року на суму 5000 грн. (а.с. 230-234).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року, справа №148/312/16-ц, провадження №61-24189 св 18 викладено висновок відносно того, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

За змістом ч.5 статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу, згідно з процесуальним обов`язком доказування, необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини і чим це підтверджується.

В ході розгляду даної справи знайшли своє підтвердження, що дії позивача були необґрунтовані, та були виражені в тому, що після проведення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи, за підсумками якої біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_5 практично доведено, представник позивача звернувся до суду із заявою про залишення його позову без розгляду. При цьому у даній заяві відсутні відповідні мотиви та обґрунтування, на підставі яких представник позивача просить залишити без розгляду його позов.

Таким чином, заявлені відповідачем ОСОБА_1 вимоги про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат на правничу повному підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо тверджень представника позивача про те, що надана відповідачем ОСОБА_1 квитанція не є підтвердженням оплати послуг адвоката, а лише свідчить про вартість наданих послуг, суд зазначає наступне.

У відповідності до практики Верховного Суду враховано, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Також суд зазначає, що розбіжності адреси робочого місця адвоката Биченка А.О. зазначеного у Договорі про надання правової допомоги та Додатковій угоді не спростовують надання ним правової допомоги відповідачу ОСОБА_1 .

В той же час суд вважає, що вимоги відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат в частині компенсації витрат на проїзд до м. Сватове та м. Харкова, проживання та здачі експрес-тесту на ковід задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем не було надано доказів на підтвердження понесених витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи, що позов ОСОБА_2 залишений без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України за заявою його представника, а здійснення відповідачем витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги підтверджується належними доказами, суд вважає можливим стягнути з позивача на користь відповідача компенсацію здійснених останньою витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача у розмірі у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 133,141,142, 260 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса реєстрації якої: АДРЕСА_5 судові витрати на відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи та наданням правової допомоги у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватіський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особою, яка її оскаржує, але не була присутня у судовому засіданні при постановлені ухвали протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 13.07.2021 року.

Суддя А.С.Река