РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/6552/19

Провадження № 22-ц/4815/482/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання - Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року у складі судді Панас О. В., ухвалене в м. Рівне, повний текст рішення складено 25 січня 2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом визнання правовідносин припиненими. В обґрунтування позовних вимог вказував, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 р. у справі № 569/14115/18 (набрало законної сили 04.12.2018 р.) з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 28 798,12 грн. заборгованості (яка складається з: 15 225,73 грн. - заборгованість за кредитом (тілом), 11 724,86 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом та 1 847,53 грн. - штрафні санкції) та 1 160.30 грн. витрат по сплаті судового збору. Загальна сума стягнення складає 29 958, 42 грн.. Суд обґрунтовано відмовив у стягненні пені та зменшив розмір штрафів, повторне стягнення яких є неможливе. 04 лютого 2019 року ОСОБА_1 повністю виконав рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 р. у справі № 569/14115/18, що підтверджується зокрема: квитанцією № 64 від 04.02.2019р. на суму 15 225,73 грн., призначення платежу: тіло кредиту згідно рішення суду у справі № 569/14115/18 від 02.11.2018 р.; квитанцією №70 від 04.02.2019 р. на суму 14735,00 грн., призначення платежу: погашення боргу згідно рішення суду у справі № 569/14115/18 від 02.11.2018 р. Суми зазначені в цих квитанціях навіть перевищують загальну суму стягнення за рішенням суду 29960,73 грн. Однак, згідно інформації розміщеної в платіжній системі Відповідач «Приват24», йому продовжує незаконно нараховувати заборгованість за кредитом згідно Анкети-заяви б/н від 08.04.2015 р., яка станом на день подачі даного позову становить 40 539, 87 грн., не враховуючи штрафів. Навіть якщо з моменту звернення до суду до винесення рішення пройшло 4-5 місяців, то сума нарахованих процентів не може становити 40 539,87 грн. оскільки це буде складати більше 700% річних, що суперечить кредитному договору, рішенню суду про стягнення заборгованості та вимогам закону. Незважаючи на повне та фактичне виконання Позивачем рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 р. у справі № 569/14115/18, яким встановлено суму боргу по кредитному договору, ПАТ КБ «ПриватБанк» незаконно здійснює облік заборгованості та не визнає виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором. Із цих підстав просив визнати припиненими правовідносини по кредитному договору від 08.04.2015р., укладеному згідно Анкети-Заяви № б/н від 08.04.2015 рокуміж ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 з 04 лютого 2019 року, у зв`язку з виконанням зобов`язання позичальника, проведеним належним чином, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року вказаний позов задоволено. Визнано припиненими правовідносини по кредитному договору від 08.04.2015р., укладеного згідно Анкети-заяви № б/н від 08.04.2015р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з 04.02.2019 року, у зв`язку з виконанням зобов`язань позичальником, проведеним належним чином на виконання рішення Рівненського міського суду від 02.11.2018 року. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. в прибуток державного бюджету.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст. 599 ЦК України, яка передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, та обґрунтоване достовірними та достатніми доказами на підтвердження того, що ОСОБА_1 повністю виконано рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 року про стягнення з нього заборгованості у справі № 569/14115/18, і таке виконання є належним.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що погашення заборгованості на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 року у справі № 569/14115/18 (набрало законної сили 04.12.2018р.) проведено позивачем лише 04 лютого 2019 року, що підтверджується квитанцією № 64 від 04.02.2019 року на суму 15 225,73 грн., та квитанцією № 70 від 04.02.2019 року на суму 14 735 грн.. Вказує, що судовим рішенням не було припинено дію договору, не було його розірвано, а відтак його дія для сторін продовжувалась. Пояснює, що розмір заборгованості, зазначений в рішенні Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 року у справі № 569/14115/18 визначено станом на 22.06.2018 року, натомість погашення заборгованості, про яке заявив позивач, відбулось 04.02.2019 року, тобто майже через 8 місяців. Вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про припинення правовідносин за кредитним договором між позивачем та відповідачем у повному обсязі, оскільки припинено лише право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, у той же час як право нараховувати передбачені ст. 625 ЦК України за кредитним договором проценти не припинилось. Стверджує, що відповідача фактично позбавлено встановленого законом права на отримання відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначає, що ухвалення рішення про дострокове стягнення заборгованості не припиняє зобов`язальні правовідносини між позивачем і відповідачем та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання у встановлений строк та обсязі грошового зобов`язання. Покликаючись на те, що за наявності заборгованості за кредитним договором (внаслідок несвоєчасного виконання рішення суду) відсутні правові підстави для визнання припиненими правовідносин за кредитним договором, просило суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, та покласти судові витрати на відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року у справі № 569/14115/18, яке набрало законної сили 04 грудня 2018 року, позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 28 798 грн. 12 коп.

куди включено: 15 225,73 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 724,86 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом та 1 847,53 грн. - штрафні санкції та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1160 грн. 30 коп..

Вказане рішення суду ОСОБА_1 виконано в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними документами: копією квитанції № 64 від 04.02.2019р. на суму 15 225,73 грн., призначення платежу: тіло кредиту згідно рішення суду у справі № 569/14115/18 від 02.11.2018 р.; та копією квитанції № 70 від 04.02.2019р. на суму 14 735,00 грн., призначення платежу: погашення боргу згідно рішення суду у справі № 569/14115/18 від 02.11.2018 р..

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чино м відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільної законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Заперечуючи проти позовних вимог та факту виконання ОСОБА_1 рішення суду про стягнення заборгованості належним чином у відповідності до положень ст. 599 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що зобов`язання ОСОБА_1 перед Банком не можуть вважатися припиненими, оскільки виконання рішення суду боржником відбулося несвоєчасно, розмір заборгованості у справі № 569/14115/18 обрахований станом на 22.06.2018 року, тоді як погашення боргу відбулося майже через 8 місяців - 04.02.2019 року, а тому Банк має право на отримання від боржника відсотків у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Такі доводи Банку продубльовані і у апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 року у справі № 569/14115/18 достроково змінено зобов`язання позивача як позичальника щодо повернення кредиту частинами до певної дати на обов`язок з виконання судового рішення та повернення достроково всієї суми заборгованості за кредитним договором.

Внаслідок такого рішення залишаються зобов`язання зі сплати боргу, визначеного судовим рішенням, та право кредитора (не обов`язок) на нарахування, передбачені частиною другою статті 625 ПК України, за час невиконання такого рішення.

Тому після ухвалення рішення про дострокове задоволення вимог відповідача по даній справі, останній має право лише на отримання сум, передбачених лише ч. 2 ст. 625 ЦК України, що є гарантією належного виконання зобов`язання.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту (дострокове стягнення) незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Крім того, колегія суддів зазначила, що разом із застосуванням закону має бути забезпечено особливий захист людини як більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін цивільно-правових відносин шляхом застосування визначених особливостей правовідносин у сфері споживчого кредитування.

У зв`язку з цим, апеляційний суд звертає увагу на наявні в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 від 05.02.2019 та від 26.02.2019, адвокатські запити від 05.02.2019 та від 26.02.2019, які підтверджують, що ОСОБА_1 та його представник у період з 05.02.2019 року по 26.02.2019 року неодноразово письмово зверталися до Банку з проханнями і вимогами видати довідку про відсутність боргу по кредиту (картковому рахунку ОСОБА_1 згідно Анкети-Заяви № б/н від 08.04.2015 року) у зв`язку з повним виконанням зобов`язань; у випадку нарахування додаткових процентів за користування кредитом в період з моменту подачі позову до винесення рішення у справі привести заборгованість по кредиту ОСОБА_1 згідно Анкети-Заява № б/н від 08.04.2015 року у відповідність до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2018 р. у справі № 569/14115/18; надати інформацію щодо суми процентів, яку потрібно сплатити для отримання довідки про відсутність боргу та закриття карткового рахунку(кредиту) ОСОБА_1 згідно Анкети-Заяви № б/н від 08.04.2015 року та повідомити порядок отримання такої довідки у Банку.

У відповідь на такі звернення Банк надав ОСОБА_1 відповідь на заяву від 26.02.2019 року за вих.№ 20.1.0.0.0 190226/852 від 05.03.2019 року про наявність заборгованості без зазначення її розміру та вимогою її погасити.

Відповідей на адвокатські запити Банком не надано.

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 вжито усіх заходів для належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором із Банком щодо погашення заборгованості, натомість Банком як кредитодавцем неналежно виконано свої зобов`язання перед споживачем кредитної послуги.

Покликання апеляційної скарги на те, оскаржуваним рішенням суду Банк позбавлений права на отримання відсотків за період невиконання рішення суду, то вони апеляційним судом відхиляються як такі, що суперечать нормам закону та обставинам справи.

Так, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своєю правовою природою правовідносини між сторонами у період між ухваленням рішення та його виконанням, які регулюються ч.2 ст. 625 ЦК України, є відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання, визначеного рішенням суду. Ці правовідносини по суті є іншими, ніж правовідносини з виконання умов договору кредиту, і хоча є пов`язаними, проте після визнання зобов`язання боржника за договором кредиту припиненим, Банк не позбавлений права на отримання відсотків в порядку ч. 2. ст. 625 ЦК України, а тому його права в цій частині не порушені оскаржуваним рішенням суду першої інстанції.

Оцінивши обставини справи в сукупності із нормами закону, якими вони врегульовані, зібраними і дослідженими доказами у їх взаємозв`язку, апеляційний суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для визнання припиненими правовідносин за кредитним договором, укладеним згідно Анкети-заяви № б/н від 08.04.2015року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 з 04 лютого 2019 року у зв`язку з виконанням зобов`язань позичальником, проведеним належним чином на виконання рішення Рівненського міського суду від 02.11.2018 року.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2021 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.