Провадження № 2/638/1212/21
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Котельнікової А.Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої здоров`ю внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Українська страхована компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої здоров`ю внаслідок ДТП та моральної шкоди, в обґрунтування якого вказала, що 03 вересня 2017 року о 19:55 год у м. Харкові по пр. Лозовському на пр. Людвіга Свободи сталася дорожньо транспортна пригода між автомобілем MG 550, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобілем ВАЗ 2112, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 .

Постановою Дзержинського районного суду від 10 жовтня 2017 року по справі № 638/14283/17 ОСОБА_3 була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідальність водія автомобілю MG 550, номерний знак НОМЕР_1 , застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

На час зазначеної дорожньо транспортної пригоди в автомобілі ВАЗ 2112, номерний знак НОМЕР_2 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 знаходилася ОСОБА_1 .

Вночі 4 вересня 2017 року в ургентному порядку вона була госпіталізована до 2 го нейрохірургічного відділення комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мєщанінова», де находилася на лікуванні у стаціонарі до 11 вересня 2017 року з діагнозом: закрита ЧМТ, струс головного мозку, забої, садна м`яких тканин лобної області, екстензійна травма ШОП та посттравматичний шийний міозит. Вона проходила тривалий курс лікування.

В заяві про відмову від частини позовних вимог позивачка просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 10000 грн моральної шкоди та судові витрати.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн, відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 12066,35 грн та вирішено питання про судові витрати.

У лютому 2020 року відповідачка звернулась із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2020 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено та призначено розгляд справи по суті.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 березня 2021 року на підставі рішення зборів суддів та розпорядження керівника апарату суду №02-06/680, виданого відповідно до наказу голови суду №02-03/28 від 03 березня 2021 року відрахування зі штату судді ОСОБА_5 у зв`язку зі смертю, справу розподілено судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 .

В судове засідання позивачка не з`явилися, надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідачку, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено обставини того, що 03 вересня 2017 року о 19:55 год у м. Харкові по пр. Лозовському на пр. Людвіга Свободи сталася дорожньо транспортна пригода між автомобілем MG 550, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобілем ВАЗ 2112, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 .

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 жовтня 2017 року по справі № 638/14283/17 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 340 (триста сорок) грн.

Відповідно до полісу № АК/3629211 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_7 застрахував в ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» транспортний засіб MG 550, державний номер НОМЕР_1 , строк дії з 00:00 29.03.2017 року по 28.03.2018 року.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого 2 е н/х від. № 22923, виданої клінічною лікарнею швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мєщанінова, ОСОБА_1 перебувала у стаціонарі з 04.09.2017 року по 11.09.2017 року, встановлений остаточний діагноз: закрита ЧМТ, струс головного мозку, забої, садна м`яких тканей лобної області. Екстензійна травма ШОП. Посттравматичний шийний міозит.

ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі охорони здоров`я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О. І. Мєщанінова» з 04.09.2017 року по 11.09.2017 року, що підтверджується листком непрацездатності серія АДВ № 391119.

ОСОБА_1 після виписки із комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О. І. Мєщанінова» продовжувала лікуватися у комунальному закладі «Люботинська міська лікарня» з 12.09.2017 року по 21.09.2017 року, що підтверджується листком непрацездатності серія АДВ № 420091.

Як зазначалось вище, з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь 10000 грн моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В обгрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди в позовній заяві позивач зазначив, що з вини ОСОБА_3 їй завдані ушкодження здоров`я.

У справі встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як власника вищевказаного транспортного засобу на час ДТП була застрахована у ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3629211 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200000 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Правилами статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені випадки, коли страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, і ці випадки характеризуються не лише виною водія забезпеченого транспортного засобу у настанні ДТП, а і його навмисною протиправною поведінкою щодо заволодіння забезпечуваним транспортним засобом, керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів тощо.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Встановивши, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», тому безпідставними є вимоги про стягнення з ОСОБА_3 заподіяної позивачці моральної шкоди в заявленому розмірі 10000 грн.

Разом з тим, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування страховиком моральної шкоди в розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а не в розмірі страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну здоров`ю (200000 грн).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 539/3475/18.

Оскільки 5 % від 200000 грн складає 10000 грн, то в межах цієї суми страхова компанія може нести відповідальність з відшкодування завданої позивачці моральної шкоди.

При цьому, з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовилась від позовних вимог до ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування заподіяної йому в результаті ДТП моральної шкоди, а тому у суду відсутні підстави для вирішення питання про стягнення із страхової компанії на користь потерпілої визначеної статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суми відшкодування моральної шкоди.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачкою у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273-274, 279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої здоров`ю внаслідокДТП, відмовити.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 квітня 2021 року.

Суддя І.П. Латка