Справа № 1533/1591/2012
6/519/37/21
У Х В А Л А

01.09.2021 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

розглянувши у судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про звернення стягнення на майно, що незареєстроване за боржником в установленому законом порядку

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на майно, що незареєстроване за боржником в установленому законом порядку. В обґрунтування подання приватним виконавцем зазначено, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження ВП №63405449 з виконання виконавчого листа №1533/1591/2012 від 08.06.2018, виданого Южним міським судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованості в розмірі 32854,08 шв.франків, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 13.09.2012 року (1 шв.франк = 8,530806 грн.) складає 280271,78 грн.; заборгованість по процентам в розмірі 10648,52 шв.франків, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 13.09.2012 року (1 шв.франк = 8,530806 грн.) складає 90 840,46 грн.; пеню за кредитом 17942,82 грн. 23.10.2020 приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. З відкриттям виконавчого провадження виконавцем направлено запити з метою виявлення майнового стану боржника та 23.10.2020 винесено постанову про накладення арешту на майно боржника з метою повного та фактичного виконання вимог виконавчого документа. 26.10.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника в банківських установах. В ході примусового виконання коштів, майна, достатніх для задоволення вимог стягувача, не виявлено. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №242563006 від 01.02.2021 за ОСОБА_1 зареєстровано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з отриманими довідками з реєструючих установ, будь- якого іншого майна, зареєстрованого за боржником (великовантажної, сільськогосподарської техніки, плавзасобів тощо) та на яке можливо звернути стягнення не зареєстровано. Також, на арештованих рахунках боржника відсутні кошти, звернення стягнення на які може бути здійснено виконавцем у разі їх наявності.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, надавши заяву про розгляд подання в його відсутності, подання підтримує в повному обсязі.

Згідно ч.11 ст.440 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження ВП №63405449 з виконання виконавчого листа №1533/1591/2012 від 08.06.2018, виданого Южним міським судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованості в розмірі 32854,08 шв.франків, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 13.09.2012 року (1 шв.франк = 8,530806 грн.) складає 280271,78 грн.; заборгованість по процентам в розмірі 10648,52 шв.франків, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 13.09.2012 року (1 шв.франк = 8,530806 грн.) складає 90 840,46 грн.; пеню за кредитом 17942,82 грн.

23.10.2020 приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно боржника з метою повного та фактичного виконання вимог виконавчого документа.

В поданні приватний виконавець зазначає, що боржник є належним чином повідомлений про виконавче провадження у тому випадку, коли йому надіслано постанову про відкриття провадження, а не у разі отримання ним вищезазначених документів.

Однак, доказів належного направлення боржнику та отримання боржником постанов про відкриття провадження та накладення арешту на майно, до матеріалів подання долучено не було.

З відкриттям виконавчого провадження виконавцем направлено запити з метою виявлення майнового стану боржника.

Відповідно до ухвали Южного міського суду Одеської області по зазначеній справі від 30.03.2021 згідно відповіді Державної фіскальної служби від 23.10.2020 боржник має тип джерела доходу 101, тобто отримує доходи у виглядi заробітної плати, нараховані (виплаченi) платнику податку відповідно дo умов трудового договору (контракту), кpім доходів, зазначених у абзаці третьoму п. 4 Підроздiлу 1 Розділу ХХ Кодекcу (пп. 164.2.1 п164.2 cт. 164 Кодексу).

В поданні приватний виконавець зазначає, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №242563006 від 01.02.2021 за ОСОБА_1 зареєстровано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Але дана інформаційна довідка до матеріалів подання не долучена.

Крім того, до матеріалів подання не надано доказів на підтвердження або спростування факту щодо наявності чи відсутності у боржника рухомого або нерухомого майна.

Також до подання не додана інформація з Пенсійного Фонду України про наявності або у відсутності у боржника доходів у вигляді пенсійних виплат.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає не з моменту підписання договору, чи отримання майна в інший спосіб передбачений законодавством, а з моменту державної реєстрації права власності на таке нерухоме майно.

Згідно ч.ч.1, 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Так, відповідно до положень статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Разом з тим, оцінка вартості вказаного нерухомого майна в матеріалах, наданих приватним виконавцем відсутня.

За нормами ч. ч. 4, 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Нормами ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Аналізуючи зміст та підстави подання, а також надані приватним виконавцем копії документів виконавчого провадження, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, оскільки до вирішення питання про реалізацію нерухомого майна боржника і направлення коштів на погашення заборгованості по виконавчому листу, не проведення оцінки вказаного майна.

Згідно з наведеними нормами ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» правом звернення до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, наділений державний/приватний виконавець у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

При цьому, судом також враховано, що з наданих приватним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник обізнана про відкрите виконавче провадження, оскільки, приватним виконавцем не надано докази направлення або вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно саме рекомендованою поштовою кореспонденцією, що взагалі ставить під сумнів подальші дії виконавця за відсутності доказів законодавчо передбаченої обізнаності боржника про відкрите відносно неї виконавче провадження.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що право на звернення виконавця до суду про звернення стягнення на майно, що незареєстроване за боржником в установленому законом порядку настає у разі відсутністі у боржника грошових коштів та рухомого або нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, що не доведено в поданні приватного виконавця, суд приходить до висновку, що подання про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, є необґрунтованим, передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.256-60, 353, 438 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про звернення стягнення на майно, що незареєстроване за боржником в установленому законом порядку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З. І. Барановська