Справа № 473/3142/21
РІШЕННЯ

іменем України

"27" серпня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Ротар М.М.,

при секретареві судового засідання Пащєнко Ю.В.

з участю заявника ОСОБА_1 ,

та заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

встановив

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яку обґрунтовує тим, що із її дочкою ОСОБА_2 погіршились відносини у зв`язку із агресивною її поведінкою, внаслідок чого виникали сварки та скандали, ображала її нецензурною лайкою, завдавала тілесні ушкодження, за що притягувалася до адміністративної відповідальності.

Просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким визначити тимчасові обмеження її прав, а саме, заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) за адресою АДРЕСА_1 , в будь-який спосіб контактувати з нею.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги заяви підтримала та просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні поданої заяви не визнала, пояснила, що вже два місяці не проживає разом з матір`ю, не спілкується з нею, жодних дій, які б свідчили про психологічне насильство відносно своєї матері вона не вчиняла.

Суд, заслухавши доводи заявника та заперечення заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи доказами, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини.

Заявниця ОСОБА_1 є матір`ю заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 зареєстрована в будинку по АДРЕСА_1 , однак не проживає у ньому.

Судом достовірно установлено, що в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебувала справа щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП під № 473/2292/21, розгляд якої завершено та постановою Вознесенського міськрайонного суду від 08 липня 2021 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУПАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170,0 грн,.

Разом з тим, суд не може брати до уваги, оскільки така постанова винесена з порушенням частини 3 статті 268 КУПАП згідно положень якої при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. .

Заявник посилається на те, що ОСОБА_2 систематично продовжує вчиняти психологічне насильство, що супроводжується висловлювлюванням нецензурною лайкою, погрозами фізичною розправою, при цьому вона не заперечує, що більше вже двох місяців вони не спілкуються, проживають за різними адресами.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства.

Так, згідно з пунктами 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створити небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інших доказів щодо вчинення насильницьких дій з боку ОСОБА_2 для оцінки ризиків заявник не надала, а суд таких не встановив.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Тому, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять об`єктивних даних про вчинення ОСОБА_2 дій, передбачених статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», які б могли бути кваліфіковані як домашнє насильство.

Керуючись ст. ст. 259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

Ухвалив

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Ротар