Справа № 944/974/21
Провадження №2/944/909/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Білецької М.О.
при секретарі судового засідання Хархаліс Л.А.
з участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,
25.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати.
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 09.10.2020 о 10 год. 45 хв. в м. Львові по вул. Липинського, 12, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись у лівій смузі руху, при зміні напрямку руху не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб марки «SMART FORTWO», держаний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Станом на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Українська страхова група», яка виплатила йому страхове відшкодування в сумі 905,7 грн. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 13.11.2020 у справі 944/4465/20 відповідача ОСОБА_2 було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Внаслідок вчиненого правопорушення позивачу завдано матеріальну шкоду в розмірі 50 000 грн., що полягає у його душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням свого майна в результаті ДТП, а саме: якщо б не вчасна реакція з його боку на маневр ОСОБА_2 , то він міг важко травмуватись або отримати травми несумісні з життям. Крім цього, моральна шкода йому була завдана внаслідок втрати великої кількості часу, а саме: складання протоколу тривало 2,5 год., ремонт автомобіля тривав - 8 днів, навідування у страхову компанію для подачі повідомлення про ДТП 3 години, навідування за скеруванням страхової компанії до експертів тривало 3 години, навідування у страхову компанію для написання заяви про виплату страхового відшкодування тривало 3 години. Внаслідок витрати значного часу для вирішення наслідків ДТП, він був відірваний від сім`ї, не міг користуватись власним автомобілем. Також він, уникаючи зіткнення, міг заподіяти шкоду іншим людям (пішоходам, водіям) та їхньому майну. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 01.04.2021 відкрито спрощене провадження у справі.
19.04.2021 відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в позовній заяві ОСОБА_1 не вказує, чим підтверджується факт заподіяння йому моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та чому саме у грошовій сумі в розмірі 50 000 грн. Вважає, що при визначенні моральної шкоди потрібно врахувати характер правопорушення та об`єкт порушення. З наведеного випливає, що вчинене ним правопорушення не є тяжким, технічні пошкодження автомобілю позивача, яке полягало у пошкодженні дзеркала заднього виду оцінено на суму 905,7 грн. Позивач не зазначає у своїй заяві та не підтверджує належним доказами обставин, що мають значення для доказування факту заподіяння моральної шкоди, обґрунтування визначеного позивачем розміру компенсації. Додає, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Крім цього додає, що твердження позивача що він намагався втекти з місця ДТП є неправдивим, оскільки зважаючи на габарит автомобіля, яким він керував, він не побачив і жодним чином не міг відчути те, що пошкодив дзеркало у автомобілі позивача, а коли водій, який рухався попереду нього призупинився, тоді і дізнався про те, що він зачепив дзеркало транспортного засобу позивача. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
27.04.2021 позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказує, що при оцінці завданої моральної шкоди, він виходить з того, що була реальна загроза, що дана ДТП могла призвести до дуже важких наслідків для його здоров`я або позбавити його життя. Крім цього, уникаючи зіткнення із транспортним засобом він міг заподіяти шкоду життю і здоров`ю інших людей чи майну. Також, йому довелось пересуватись на автомобілі певний період часу без лівого дзеркала заднього бачення, в нього не було можливості користуватись автомобілем, на час ремонту автомобіля змінився нормальний ритм життя, а на усунення наслідків ДТП втрачено велику кількість часу. Страх настання трагічних наслідків, втрачений час є причиною стресу та душевних страждань. Просить позов задовольнити.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та додатково пояснив, що на відповідача ОСОБА_2 внаслідок вчинення ДТП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 340 грн. Вважає, що дана сума штрафу є надто малою аби виховати відповідача та унеможливити порушення правил дорожнього руху в майбутньому з боку відповідача. Вважає, що після стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. відповідач понесене справедливе покарання за свої протиправні діяння.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 09 жовтня 2020 року о 10 год. 45 хв., по вулиці Липинського, 12 у мЛьвів, керуючи транспортним засобом марки «МАN Т65 33.400», державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, при зміні напрямку руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб марки «SMART», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.3 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Постановою судді Яворівського районного суду Львівської області у справі №944/4465/20, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Постанова набрала законної сили 24.11.2020.
З письмових пояснень ОСОБА_1 від 09.10.2020, які надані ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 09.10.2020 близько 10 год. 45 хв. він їхав правою смугою руху. В подальшому, без жодного повороту водій вантажівки різко почав перестроюватись в його смугу руху, внаслідок чого йому було розбито ліве дзеркало заднього бачення та нанесено іншу шкоду. В той час, водій вантажівки не звернув уваги на дане ДТП і продовжив рух далі. В подальшому, водія вантажівки було зупинено свідком ДТП.
З письмових пояснень ОСОБА_2 від 09.10.2020, які надані ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він рухався по вул.Липинського в м.Львові. Перестроївся в лівий ряд, оскільки в правому ряді була парковка автомобілів та їх важко оминати. Під час перестроювання в правий ряд не побачив перешкоди та завчасно включив покажчик повороту.
Крім цього, судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії із заявою про відшкодування матеріальної шкоди. Внаслідок розгляду заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 було здійснено страхову виплату в розмірі 905,70 грн.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що був свідком ДТП, яка відбулась 09 жовтня 2020 року о 10 год. 45 хв., по вулиці Липинського, 12 у м.Львові, за участю автомобіля марки «МАN Т65 33.400», державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля марки «SMART», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . В момент ДТП він рухався попереду даних автомобілів та бачив, як автомобіль марки «МАN Т65 33.400», перестроївшись у праву смугу руху, не надав перевагу у русі автомобілю марки «SMART», який рухався в цей час по цій смузі. Внаслідок ДТП, автомобілю марки «SMART» були завданні технічні пошкодження, а саме було відірвано та розбито дзеркало заднього бачення. В подальшому транспортний засіб «МАN Т65 33.400» продовжив рух прямо, він поїхав за ним та через кілька метрів його зупинив та повідомив про ДТП, нащо водій даного транспортного засобу відповів, що не відчув жодного удару. Після чого було викликано патрульну поліцію, однак він поспішав та при оформленні ДТП присутній не був, пояснень як свідок не надавав.
З відеозапису, долученого до матеріалів справи позивачем вбачається, що транспортний засіб марки «МАN Т65 33.400», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час перестоювання з лівої смуги руху на праву, не надав перевагу у русі автомобілю марки «SMART», державний номерний знак НОМЕР_3 , водій якого при виявленні небезпеки для дорожнього руху зменшив швидкість руху аж до повної зупинки свого транспортного засобу та частково виїхав на тротуар.
Відповідно до п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Позивач ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу марки «SMART», державний номерний знак НОМЕР_3 , мав обов`язок при виявленні небезпеки для руху зменшити швидкість аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Таким чином дії ОСОБА_1 відповідали вимогам ПДР України.
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положення ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За вказаних обставин, в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 передбачено, що «у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується».
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Пунктом 5 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Вказане свідчить про те, що шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, а при відсутності будь-якої з цих ознак не може бути покладено на відповідача обов`язку відшкодування шкоди.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до правил ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків.
При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а також виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіянням шкоди.
Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести, яких саме втрат немайнового характеру (моральну шкоду) він зазнав, та яке саме їх матеріальне вираження. Недоведеність позивачем зазначених обставин у справі є підставою для відмови у задоволенні позову.
Разом з тим, суд звертає увагу, що саме через страждання особи визначається поняття моральної шкоди, в свою чергу стражданням є відчуття глибоких душевних мук чи сильного фізичного болю, а не будь-яка тривала чи короткочасна негативна емоція, що може виникати у особи, як реакція на ті, чи інші дії або бездіяльність.
Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань, тому суд доходить висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів в обґрунтування позовних вимог та не надано об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди у причинному зв`язку з діями відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача щодо стягнення заявленої ним суми моральної шкоди з відповідача, а відтак у задоволенні позову необхідно відмовити.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду чи через Яворівський районний суд Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 липня 2021 року

Позивач: ОСОБА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 .

Суддя Білецька М.О.