Справа № 161/5933/21
Провадження № 2/161/2248/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Самсонюк Ю.Л.,

представника позивача - Христін Р.В. ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Торчинської селищної ради в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , звернулося в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За заявою матері від 28.09.2019, 02.10.2018 малолітній поступив у КП «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушеннями психіки», де знаходиться по даний час. За період перебування дитини у закладі матір дитини, ОСОБА_2 , свого сина відвідувала 04.10.2019, 19.06.2019, 17.06.2019, 26.08.2019, 16.10.2019. Відвідування тривали не довше десяти хвилин, гостинців дитині мати не приносила, на руки дитину не брала. З жовтня 2019 року ОСОБА_2 жодного разу дитину не відвідувала, не цікавилась його станом здоров`я, не виявляла щодо сина батьківської турботи та піклування.

Окрім того, наголошено на тому, що мати не створила умов для проживання малолітнього сина, не зібрала відповідних документів. При розмові з працівниками органу опіки та піклування мати уникає відповіді на питання подальшої участі у вихованні малолітнього сина, з її боку відсутні будь-які емоції щодо дитини. Будь-які спроби повернути малолітнього сина з будинку дитини зі сторони матері відсутні.

Враховуючи наведене, позивач просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 02.04.2021 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У встановлений судом строк від відповідача відзив на позовну заяву до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов.

03.06.2021 судом ухвалено підготовче провадження у справі завершити та призначити справу до судового розгляду.

Допитана в судовому засіданні 16.08.2021 свідок ОСОБА_4 пояснила, що є рідною бабою чоловіка ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , - та проживає разом із подружжям. Вказала, що відповідач є матір`ю двох дітей, однак проживає вона лише знаймолодшою дитиною - сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наголосила на тому, що невістка допомагає їй по господарству, однак були випадки, коли остання залишала на тривалий термін своє місце проживання та дитину.

Представник позивача Христін Р.В. в судовому засіданні позов підтримала, оскільки вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що не відвідувала старшого сина у зв`язку із тим, що мала на догляді грудну дитину та у зв`язку із карантином. До жовтня 2019 року дитину відвідувала, але зустрічі були недовготривалими. Переконувала, що буде відвідувати сина в подальшому.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Також встановлено, що відомості про батька дитини внесені до Книги реєстрації народжень за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження ОСОБА_3 (а.с. 12).

Відповідно до копії рішення комісії з питань захисту прав дитини Горохівської державної адміністрації №13/1 від 27.09.2018, 26.09.2018 мати дитини ОСОБА_9 самовільно залишила Горохівську ЦРЛ, в якій перебувала разом із дитиною, після чого працівники служби у справах дітей спільно з інспектором ювенальної превенції Горохівського ГУНП в телефонному режимі зв`язалися з ОСОБА_9 та переконали повернутися до дитини (а.с.33).

За заявою матері від 28.09.2018 (а.с.24а) у зв`язку зі складними життєвими обставинами та відсутністю документів, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовано 02.10.2018 до Волинського обласного будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки (а.с.23)

Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 01.02.2019, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має ураження головного мозку неутопічної етіології, вроджену ваду серця та вроджену лівобічну кривошию (а.с.17).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 укладено шлюб 04.02.2019. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_2 » (а.с.14).

Згідно довідки про склад сім`ї ОСОБА_2 проживає у житловому приміщенні (будинку) осіб за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

З копії акту обстеження умов проживання від 10.03.2021 встановлено, що сім`я проживає у будинку баби - ОСОБА_11 . В будинку відсутні комунальні зручності, опалення - твердопаливне, водопостачання - на АДРЕСА_2 -гігієнічні умови потребують покращення. Під час обстеження встановлено, що ОСОБА_5 не працевлаштований, утримується господарство, обробляється земля, однак будинок та кімнати потребують ремонту. ОСОБА_3 , який знаходиться в будинку дитини, мати не цікавиться. З батьками проведено профілактичну бесіду, щодо належного виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, створення належних умов проживання. Матері рекомендовано вжити заходів щодо повернення малолітнього ОСОБА_3 з будинку дитини, надано перелік документів, які треба зібрати (а.с. 25).

З копії акту обстеження умов проживання від 22.03.2021 встановлено, що джерелом доходу сім`ї є соціальна виплата при народженні малолітнього. Батьки не покращують умов проживання, санітарно-гігієнічний стан життя. Будь-які дії щодо повернення старшого сина з будинку дитини зі сторони матері відсутні, відповідні документи не збираються. З матір`ю проведено профілактичну бесіду, наголошено на необхідності вирішення питання подальшого перебування малолітнього ОСОБА_3 у будинку дитини (а.с.26).

Згідно п.8 ч.3 копії акту оцінки потреб сім`ї ОСОБА_2 , останні намагаються належно виконувати батьківські обов`язки по відношенню до меншого сина ОСОБА_6 , однак щодо свого сина ОСОБА_3 матір не намагається виконувати батьківські обов`язки (а.с.27-29).

Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 22.03.2021, складні життєві обставнини сім`ї ОСОБА_2 загострились протягом останніх шести місяців, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 здатні частково забезпечувати потреби дитини (а.с.30-31).

Згідно особистих письмових пояснень ОСОБА_2 від 30.03.2021 остання вказала що проживає у шлюбі разом із ОСОБА_5 та виховує малолітнього сина ОСОБА_6 2020 р.н. Додатково зазначила, що її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в будинку дитини в м.Луцьку. Останній раз відвідувала його відвідувала в жовтні 2019 року. На даний час документів які б дозволили їй забрати сина додому вона не зібрала (а.с.35).

Відповідно до довідок КП «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» ОСОБА_9 свого сина, ОСОБА_3 , відвідувала 04.10.2018, 19.06.2019, 17.08.2019, 26.08.2019, 16.10.2019, відвідування були короткі (не більше 10 хвилин), дитині гостинців не приносила, на руки не брала. З жовтня 2019 року сина жодного разу не відвідувала, не цікавилась його станом здоров`я, не виявляла до нього батьківської турботи та піклування (а.с.18-22).

Згідно характеристики з місця проживання від 22.03.2021 №85, виданої Торчинською селищною радою, ОСОБА_2 веде пасивний спосіб життя, не вміє організувати свій побут, не дбає про добробут сім`ї. будь-які спроби повернути малолітнього сина з будинку дитини зі сторони матері відсутні (а.с.16).

Окрім того, відповідно до наданого Торчинською селищною радою як органом опіки та піклування висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 від 30.03.2021 вбачається, що селищною радою вважає за доцільність позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.7-10).

Разом з тим, судом не встановлено наявності у відповідача реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з дитиною. З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_2 не вживала заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не зверталася.

Наведене дає підстави для висновку, що відповідач самоусунулась від виховання своєї малолітньої дитини та не виконує покладених на неї Законом батьківських обов`язків без поважних причин.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечувала її необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкувалась з нею, що свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги органу опіки та піклування про позбавлення батьківських ОСОБА_2 прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ст.ст. 164, 166 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 26.08.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк