Справа № 307/2218/21
Провадження № 2/307/585/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що відповідно договору дарування від 19 січня 2021 року житловий будинок АДРЕСА_1 , належить їй на праві власності, про що свідчать копії вищевказаних договорів дарування та витяги з державного реєстру речових прав. Раніше будинок АДРЕСА_2 належав ОСОБА_4 , який проживав в цьому будинку та перебував у його власності. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В померлого залишився син - відповідач по справі ОСОБА_2 ( ОСОБА_6 ) та можливо внук ОСОБА_3 , які майже ніколи не навідувалися до померлого та не проживали в цьому будинку більше 20-ти років. Фактично відповідач по справі ОСОБА_2 народився в цьому будинку, проживав та вважає, що зареєстрований по місцю проживання. В зв`язку з тим, що вона доглядала за покійним, він при житті, подарував їй будинок та земельну ділянку біля нього. Відповідач перестав користуватися її житлом за вищевказаною адресою та не користується ним і до сьогоднішнього часу, що стверджено актом обстеження матеріально - побутових умов. В Тячівському РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області їй відмовили у знятті з реєстраційного обліку відповідачів посилаючись на відсутність відповідних правових повноважень для цього, а саме відповідно до Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 29 грудня 2015 року, де повноваження у сфері реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб з 4 квітня 2016 року делегуються виконавчим органам сільських, селищних, міських рад. А тому за запитом адвоката, вона звернулася до Солотвинської селищної ради та отримала відповідь, що там відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання відповідачів. Але за запитом адвоката до Центру надання адміністративних послуг була отримана відповідь, що за адресою АДРЕСА_2 зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тому просить суд визнати відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку по АДРЕСА_2 України.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомили, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування від 19.01.2021 р. та витягів з державного реєстру речових прав від 19.01.2021 р.

Раніше будинок АДРЕСА_2 належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В померлого залишився син - відповідач по справі ОСОБА_2 ( ОСОБА_6 ) та внук ОСОБА_3 , які згідно довідки Солотвинської сілької ради №52 від 14.05.2021р. зареєстровані у вказаному будинку, однак не проживають в ньому більше 20-ти років, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 25.05.2021 р.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок, який знаходиться за адресою: по АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , відповідачі не мають жодних правових підстав на проживання у будинку і вказаний будинок не може вважатися її місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Керуючисьст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267,354ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку по АДРЕСА_2 України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя: В.В.Чопик