КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року

справа № 752/928/20

провадження № 22-ц/824/9017/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2

третя особа за первісним позовом - орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області

треті особи за зустрічним позовом: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, служба у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Шевченко Т.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дітей з батьком та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, служба у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради, про визнання місця проживання дітей з матір`ю,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про визначення місця проживання дітей разом з ним. В обгрунтування своїх вимог зазначав, що 22 вересня 2012 року між сторонами був укладений шлюб. Під час шлюбу у подружжя народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сім`я проживала у будинку, площею 282,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Голосіївського районого суду м. Києва від 08 квітня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. З листопада 2019 року ОСОБА_2 разом з малолітніми дітьми проживає окремо від позивача, створюючи йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. 06 грудня 2019 року позивач звернувся до Києво-Святошинського управління поліції з заявою про встановлення місця перебування матері та трьох дітей, а також вжиття заходів впливу на матір, яка переховує дітей в невідомому місці. З аналогічними заявами він звернувся до служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради та Чернігівського міського управління поліції та інших установ.

Згідно висновку психологічного обстеження від 01.12.2019 р. практичного психолога ОСОБА_7 позивач може задовольнити матеріальні та психологічні потреби дітей, в даний момент орієнтований на задоволення потреб дітей, не має проявленої відкритої агресії відносно дружини, проявляє активність та відкритість у спілкуванні з психологом, запитує рекомендації та чує поради, що є ознакою усвідомленого батьківства.

У лютому 2020 року відповідач ОСОБА_2 звернулася у суд із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання дітей разом з нею. (а.с. 104 т.1) Зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що з 21.11.2019 року вона разом з трьома малолітніми дітьми проживає окремо від позивача за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що спільне сімейне життя у подружжя не склалося. ОСОБА_2 займається підприємницькою діяльністю, має стабільний самостійний дохід та у повному обсязі створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольняє гармонійний їх розвиток. Особисто займається вихованням дітей, оскільки має гнучний графік роботи. Діти відвідують гуртки, перебувають на обліку у черзі електронної реєстрації у ЗДО на 2020 рік для майбутнього вступу до закладу дошкільної освіти № 4 «Калинонька». Протягом всього часу з моменту фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з відповідачем ОСОБА_2 одна матеріально забезпечує дітей, піклується про їх духовний та фізичний розвиток. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дітей з батьком - залишено без задоволення.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області та служба у справах дітей Деснянської у м. Чернігові ради, про визнання місця проживання дітей з матір`ю, - задоволено.

Визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю.

Здійснено розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та визначити місце проживання дітей разом із батьком.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_2 самостійно, без погодження із батьком та проти волі дітей змінила їх місце проживання з листопада 2019 року та ізолювала дітей від батька.

Зазначає, що судом першої інстанції при постановленні рішення не враховано той факт, що батько звертався до органів поліції, відповідних служб у справах дітей про встановлення місця проживання дітей, та вважає посилання суду на відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми з боку матері помилковим та безпідставним. Також посилається на те, що достатній рівень забезпечення дітей спроможний забезпечити саме батько, що підтверджується його довідкою про доходи. Вважає, що позивачем надано переконливі докази здатності виховувати дітей та проживати разом із ними, зокрема характеристики ОСОБА_1 з місця роботи, проживання та від настоятеля храму св. Бориса та ОСОБА_8 , висновок психологічного обстеження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи зустрічний позов суд першої інстанції виходив із найкращих інтересів дітей, встановивши, що малолітні діти тривалий час проживають із матір`ю та із відсутності підстав для висновку, що зміна місця проживання буде мати більш позитивний вплив на них.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22 вересня 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 19 т.1).

Під час шлюбу у подружжя народилися троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20 - 22 т.1).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 236 т.1).

15 червня 2020 року Деснянським районним судом м. Чернігова за заявою ОСОБА_2 видано судовий наказ № 750/4621/20 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання трьох малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку платника аліментів (а.с. 31 т.2).

ОСОБА_1 з 14.11.2019 р. працює у ТОВ «Крейзі БТЛ маркетинг» на посаді бухгалтера (а.с. 29 т.1). Проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.В., (а.с. 35 т.1), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 15, 27 т.1).

Відповідач ОСОБА_2 разом з малолітніми дітьми з 21 листопада 2019 року проживає окремо від ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності зареєстрований за нею на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 10 червня 2020 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Морозовою О.В. (а.с. 27 т. 2).

ОСОБА_2 зареєстрована фізичною особою - підприємцем (а.с. 124 т.1).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

З матеріалів справи вбачається, що спеціалістами служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради обстежено умови проживання дітей по АДРЕСА_2 . Встановлено, що житловий будинок утримується в гарному санітарному стані, облаштований необхідними меблями та сучасною побутовою технікою. У будинку є умови для проживання дітей.

Начальником відділу з питань захисту прав дітей, сім`ї та профілактичної роботи служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської райдержадміністрації складено акт обстеження будинку АДРЕСА_4 , де проживає батько дітей ОСОБА_1 . Під час обстеження встановлено, що в будинку для дітей відведено три кімнати, є місце для сну та відпочинку.

Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Деснянської районої у м. Києві Чернігівської ради, виконком районної у місті ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 21 т.2).

Визначаючи місце проживання дітей суд першої інстанції надав належну оцінку усім обставинам справи, а саме, що і батьком, і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дітей, та виходячи із найкращих інтересів дітей, встановивши, що малолітні діти вже досить тривалий час проживають разом із матір`ю, дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця їхнього проживання із матір`ю.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дітей з батьком, що фактично приведе до зміни місця проживання дітей, буде мати більш позитивний вплив на них, також не встановлено.

Доводи апелянта про те, що забезпечення дітей спроможний здійснювати лише батько, колегія суддів не приймає, оскільки доказів неможливості утримувати дітей їх матір`ю матеріали не містять та позивачем зазначене не спростовано. Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 зареєстрована фізичною особою-підприємцем, та відповідно до податкової декларації за 01 місяць 2020 року отримала дохід за звітний період у розмірі 19750 грн.

Посилання апелянта на те, що судом не надано оцінку характеристикам ОСОБА_1 з місця роботи, проживання та інші, судом не приймається, оскільки судом оцінено всі надані сторонами докази в сукупності, в тому числі характеристики ОСОБА_1 .

Апелянт не погоджується із висновком органу опіки та піклування з огляду на те, що у заключній частині висновку міститься посилання на Декларацію про права дитини, яка не є частиною українського законодавства, тому висновки суду в цій частині є суперечливими.

Разом з тим, посилання органу опіки та піклування на Декларацію про рава дитини не тягне за собою недійсність висновку, на тій підставі, що висновок прийнятий на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відтак, судом вірно взято до уваги вказаний висновок.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не надано оцінки допиту свідків ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , яка вказувала на те, що ОСОБА_2 неналежним чином ставиться до своїх материнських обов`язків, висновків суду не спростовує, оскільки свідки є батьками позивача ОСОБА_1 , як наслідок їх свідчення судом оцінюються критично.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 10 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді