БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1530/2021
Провадження № 6/497/53/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2021 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Войтової С.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград заяву Кредитної спілки «Придунав`я» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2021 року Кредитна спілка «Придунав`я» звернулися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа по справі № 2-ц-299/2010 про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 12.03.2010 року у справі №2-ц-299/2010 позов Кредитної спілки «Придунав`я» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

22 квітня 2015 року Болградським районним судом Одеської області видано виконавчий лист по справі №2-ц-299/2010 про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання до 22.04.2016 року.

За обставин непереборної сили, а саме відсутності у стягувача коштів для сплати авансового внеску, виконавчий лист не було пред`явлено до виконання та виконавче провадження не було відкрито.

Ухвалою Болградського районного суду від 26.08.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 02.09.2021 року о 15:00 годині.

У судове засіданні представник заявника не з`явився. Про час та місце судового засідання був сповіщений відповідно вимог чинного законодавства. На адресу суду надіслав заяву про розгляд заяви без участі представника (а.с.9).

Відповідач (боржник) ОСОБА_1 , до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства. Будь-яких, заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в заяві до суду не надав.

Статтею 433 ч.3 ЦПК України передбачено, що заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

У зв`язку з тим, що справа розглянута у відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, надані заявником докази, суд дійшов висновку про те, що заява є не обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, що:

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 12.03.2010 року у справі №2-ц-299/2010 позов Кредитної спілки «Придунав`я» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

22 квітня 2015 року Болградським районним судом Одеської області видано дублікат виконавчого листа по справі №2-ц-299/2010 про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором зі строком пред`явлення виконавчого листа до виконання до 22.04.2016 року (а.с.3).

У заяві про поновлення процесуального строку заявник вказує, що за обставини непереборної сили (відсутність коштів для сплати авансового внеску) виконавче провадження не було відкрите. Проте, як вбачається з наданих матеріалів, 26.12.2015 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Так стягувачем було подано виконавчий лист ще двічі (а.с.3), однак після останнього повернення виконавчого листа державним виконавцем заходи, спрямовані на виконання рішення суду не вчинялися. Доказів звернення в цей період до виконавчої служби суду не надано, ні постанови про відкриття провадження, а ні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Слід звернути увагу, що у відмітках виконавчого листа про його повернення в останнє відсутня дата повернення, що позбавляє суд можливості взагалі встановити коли в останнє стягувач звертав вказаний дублікат виконавчого листа до виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду№ 2-р(II)/2019 від 15.05.2019, положення частини другої статті 26 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),

У заяві про поновлення процесуального строку стягувач не навів особливих та непереборних обставин, що перешкодили звернутися йому до виконавчої служби з приводу виконання рішення суду в зазначений період. Крім того, не надано жодних доказів щодо відмови в прийнятті на виконання виконавчого документу через відсутність сплати авансового внеску.

Крім того, сума, яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Придунав`я» - 1525,48 грн. Авансовий внесок в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, складає 30 грн. 50 коп., що не є неспроможним для стягувача Кредитної спілки «Придунав`я»

Статтю 433 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово ЄСПЛ порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Статтею 263Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись ст.ст. 12, 80, 81, 260, 433 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Кредитної спілки «Придунав`я» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.В.Кодінцева