Справа № 451/558/21
Провадження № 2/451/575/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

22 липня 2021 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Куцик-Трускавецької О.Б.,

секретар судового засідання Войтович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Палащук В.М. подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 (відповідач), у якій, з урахуванням заяви про уточнення прохальної частини позовної заяви, просить:

визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви 16.04.2021 року і до досягнення нею повноліття, з проведенням індексації аліментів, відповідно до Закону.

стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , суму судових витрат 2973,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 01.06.2012 по 03.01.2020 року проживала із ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_3 , однак під час реєстрації народження дочки відомості про батька були записані зі слів матері. У свідоцтві про народження доньки ОСОБА_3 у графі батько записано ОСОБА_4 , що збігається з ім`ям та по-батькові відповідача. ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою. ОСОБА_2 не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. А позивачка одна не може забезпечити належний рівень життя дитини, та зазначає, що батько, який здоровий та працездатний зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

У судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце його проведення, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Заяви та клопотання учасників справи

Представник позивачки подав на розгляд суду заяву про уточнення прохальної частини позовної заяви(а.с.31-32).

Представник позивачки подав на розгляд суду заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує(а.с.41).

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частин 1, 3 статті 211, частини 1 статті 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 06.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.21-22).

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 25.05.2021 відкладено підготовче судове засідання (а.с.26).

Ухвалою підготовчого засідання від 25.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.35).

Ухвалою судового засідання від 13.07.2021 відкладено розгляд справи (а.с.39).

Ухвалою судового засідання від 22.07.2021 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.42).

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Серії НОМЕР_3 , виданого 26.03.2013 Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, батьком дитини зазначено ОСОБА_4 (а.с.8).

Довідкою №372 від 02.04.2021, виданою Виконавчим комітетом Радехівської міської ради Львівської області підтверджується, що ОСОБА_3 (дочка), ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з ОСОБА_1 (матір`ю) по АДРЕСА_2 (а.с.9).

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з народженням дитини у сторін, які не перебували у шлюбі між собою та невизнання відповідачем дитини і неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон №2402-III) та Конвенції ООН про права дитини.

Щодо визнання батьківства

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Частиною 2 передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Статтею 128 Сімейного кодексу України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

За положеннями частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу, зокрема частини 2 статті 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Щодо стягнення аліментів на утримання дитини

Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з приписами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 Закону №2402-III, які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.

Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . У свідоцтві про народження Серії НОМЕР_3 , виданого 26.03.2013 Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області батьком дитини зазначений ОСОБА_4 .

Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вказаний за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за вказівкою ОСОБА_1 .

Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний її утримувати, однак, на даний час, добровільно цей обов`язок не виконує.

Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття.

Таким чином, зважаючи на те, що дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 є її батьком і на нього покладено однаковий з ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, тому суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з огляду на вибір позивачкою способу стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька суд надає оцінку обґрунтованості визначеного позивачкою розміру цієї частки.

Надаючи оцінку аргументам позивачки суд зазначає, що визначений нею розмір частки заробітку (доходу) батька, а саме: 1/4, який вона просить стягувати з відповідача щомісячно як аліменти на дитину, є мінімально визначеним Законом розміром аліментів на одну дитину. Крім цього, суд зауважує про відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про непрацездатність відповідача або його незадовільний стан здоров`я, чи наявність інших утриманців, а, відтак, давали б суду підстави вважати, що відповідач не зможе сплачувати аліменти у визначеній позивачкою частці його заробітку (доходу).

Суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та враховуючи ту обставину, що у свідоцтві про народження ОСОБА_3 батьком зазначений ОСОБА_4 , судом встановлено батьківство ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 , тому виходячи з інтересів дитини, а також беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Розподіл між сторонами судових витрат

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 цього Кодексу передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката; визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 48 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у ЦПК України.

Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі. Такі витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого позивачкою судового збору у сумі 908 грн, 30 грн банківських послуг із сплати судового збору та витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 2035 грн, а разом 2973 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят три) грн, які є обґрунтованими, підтвердженими належними і необхідними доказами.

На підставі статей 125, 126, 128, 135, 150, 180-182, 184 СК України та керуючись статтями 4, 10, 19, 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, Радехівський районний суд Львівської області,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви 16.04.2021 року і до досягнення нею повноліття, з проведенням індексації аліментів, відповідно до Закону.

Допустити негайне виконання цього рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судових витрат в розмірі 2973,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Реквізити сторін:

Позивачка - ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

Представник позивачки - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 )

Відповідач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяО. Б. Куцик-Трускавецька