ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3725/20
провадження № 2/753/3580/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Каліушка Ф.А.

при секретарі Постаноговій І.О.

за участю:

позивач не з`явилась;

відповідач не з`явився;

третя особа не з`явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3 ) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ) про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 , після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

24.05.2019 року представник позивача - ОСОБА_5 звернулась до 16-ї Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на ім`я позивача свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно.

Проте, постановою від 24.05.2019 року державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно, у зв`язку з чим позивач вважає своє право порушеним, що і зумовило її звернення до суду.

Ухвалою суду від 13 квітня 2020 року відкрито провадження у даній справі, залучено до участі у ній в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (далі по тексту - ПАТ «КБ «Хрещатик»).

Позивач та представник позивача в судового засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та у якій останній заявлені вимоги просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та у якій заявлені позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Третя особа у судове засідання свого представника не направила, при цьому про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомлялись.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.11.2018 р., серія НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Вищезазначена квартира була набута на підставі іпотечного договору № 68-МОЛ/06-1 від 21.04.2006 року, що був укладений між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_2 .

Під час набуття квартири АДРЕСА_1 , відповідач перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.12.2005 р. серія НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві.

Разом з тим, на підставі іпотечного договору № 68-МОЛ/06-1 від 21.04.2006 року ОСОБА_4 була поручителем і зобов`язувалась перед ПАТ «КБ «Хрещатик» нести солідарну відповідальність за виконання відповідачем боргових зобов`язань.

Відповідно до положень статей 60 та 63 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Отже, враховуючи те, що вищезазначена квартира була набута відповідачем під час шлюбу з ОСОБА_4 , вказане нерухоме майно є спільною власністю подружжя.

Положеннями статті 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Правовідносини щодо спадкування регулюються положеннями, закріпленими у Цивільному кодексі України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частина 1 ст. 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1261 ЦК України, визначено, що спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки, дружина(чоловік) померлого.

Позивачка є рідною дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 , виданого 28.05.1987 р., та спадкоємцем першої черги за законом.

На підставі п. 4.14 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 представник позивачки - ОСОБА_5 звернулась до 16-ї Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на ім`я позивачки свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак свідоцтво про спадщину на спірну квартиру не видавалось, оскільки відсутній документ, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає, тому вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно пп. 4.15, п. 4, глави 10 розділу П «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Як було встановлено судом, та випливає з наданої суду копії спадкової справи, позивач, у встановлені законом строки, звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , заяви від інших спадкоємців не надходили.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а також те, що на момент смерті ОСОБА_4 належала на праві спільної сумісної власності разом з відповідачем квартира АДРЕСА_1 , керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору, позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на 1/2 зазначеної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись стст. 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, стст. 4-13, 77-84, 142, 206, 259, 260, 264-266, 269 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 46,3 кв.м, житлова площа 17,3 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.