ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 619/4374/18

провадження № 22-ц/818/4347/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

Суддів Кругової С.С, Тичкової О.Ю.,

Учасники справи :

Позивач:Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2018 року (суддя Жорняк О.М.), -

встановив :

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 24442,84 грн. та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 01.08.2013 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач ОСОБА_2 станом на 30.09.2018, має заборгованість - 24442, 84 грн., яка складається з наступного:11000 грн - заборгованість за кредитом; 11102,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 700 грн - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1140,13 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2021 року позовну заяву публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01.08.2013, в розмірі - 24442,84 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 1762 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що про судове засідання, яке відбулося 22.12.2018 року вона обізнана не була, вважає це підставою для скасування рішення. Вказує, що у заяві позичальника процентна ставка не зазначена, а тому суд безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача проценти за користування кредитом. Вказує, що Умови та правила надання банківських послуг нею не підписувались, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дії однієї сторони, а саме банка. Вказує, що формування штрафу у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості є подвійною відповідальністю за одне і теж порушення. Звертає увагу суду на те, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно зіст. 367 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 01.08.2013, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 11000,00 ( одинадцять тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 станом на 30.09.2018, має заборгованість - 24442 (двадцять чотири тисячі чотириста сорок дві) гривні 84 копійки, яка складається з наступного:11000,00 гривень - заборгованість за кредитом; 11102,70 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 700,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 1140,13 гривень - штраф (процентна складова).

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві-анкеті.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанку» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайтіhttps://privatbank.ua/terms/.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Із матеріалів справи убачається, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого станом на 30.09.2018, має заборгованість - 24442, 84 грн., яка складається з наступного:11000 грн. - заборгованість за кредитом; 11102,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 700 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 1140,13 гривень - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведена наявність заборгованості відповідача.

Проте, колегія суду з такими висновком погоджується не в повній мірі з огляду на наступне.

На підтвердження заявлених вимог АТ КБ «ПриватБанк» надав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 11.03.2016, яка підписана сторонами.

Відповідач не заперечив факт підписання ним заяви від 01.08.2013 та отримання кредитних коштів.

Розрахунком заборгованості стверджується отримання боржником суми коштів кредитного ліміту. (а.с.5-6)

Згідно наданого банком розрахунку за договором вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами.

У заяві позичальника від 01.08.2013, підписаній сторонами, відсутні умови договору про нарахування відсотків за користуванням кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, чи інших видів відповідальності.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків,неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другоюстатті 11 Закону № 1023-XIIпро повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першоїстатті 634 ЦК Україниза змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків та штрафу за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Крім того, матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_2 виявила бажання на отримання кредитної картки, заповнивши анкету заяву від 01.08.2013 року, між тим анкета заява не містить умов договору щодо сплати пені, штрафів.

Враховуючи наведене відсутні правові підстави стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» відсотків, пені та штрафів.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення відсотків, пені та штрафів, що призвело до ухвалення незаконного рішення, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом; заборгованості за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Крім того, ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом після спливу строку позовної давності.

Колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК Українипозовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж був проведений ОСОБА_2 у березні 2018 року, з позовом АТ КБ «ПриватБанк» звернулося у жовтні 2018 року, тобто в межах строку позовної давності, тому колегія суддів не знаходить підстав для застосування строків позовної давності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що її не було повідомлено про час та місце розгляду справи на 22.12.2018 спростовуються матеріалами справи, а саме на а.с. 49 міститься розписка про вручення судової повістки на 22.12.2018 року на 08.30 год., копії ухвали та позовної заяви, з якої вбачається, що остання отримала вказані документи 08.12.2018 року, тому не приймаються судом до уваги.

Стосовно стягнення тіла кредиту, колегія суддів зазначає наступне.

Від представника банку надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких він зазначив, що при зверненні до суду заявлено до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11000 грн. Між тим, оскільки відсоткова ставка за користування кредитом в анкеті-заяві не зазначена, тобто з відповідачем не погоджена, тому відповідно до розрахунку заборгованості відповідачем погашено відсотків в сумі 4836, 56 грн., які слід віднести в рахунок погашення тіла кредиту, тому просив стягнути тіло кредиту в сумі 6163,44 грн.

З урахуванням викладених обставин справи, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом; заборгованості за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг слід відмовити, розмір заборгованості за тілом кредиту зменшити до 6163,44 грн..

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10 ст. 141 ЦПК України).

Отже, з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1541,75 грн.

Керуючись ст.ст.367,368, п.2 ч.1 ст.374,381,382,383,384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2018 року змінити.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.08.2013 року у розмірі 6163,44 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 1541,75 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова