Єдиний унікальний номер 235/2372/18
Провадження №2/235/1537/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Бородавки К.П. за участю секретаря судового засідання Григор`євої С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Вердикт Капітал» (далі - позивач), який є правонаступником ПАТ «Родовід Банк» (далі - Банк) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - відповідачі) заборгованості в розмірі 3961,72 доларів США - сума заборгованості по кредиту та процентам, та 274620,23 грн - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам та сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг укладено з Банком кредитний договір №47/АА-00013.08.2 від 07.04.2008, згідно з яким відповідач отримала від Банку невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 25517,00 доларів США терміном по 07.04.2015, процентна ставка дорівнює 12,5 % річних. Для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед позивачем відповідач передала в заставу належне їй на праві власності рухоме майно - автомобіль марки Hyundai Tucson, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що 07.04.2008 було укладено договір застави №47/АА-00013.08.2-3. За своєчасне та повне виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором солідарно зобов`язався відповідати перед банком відповідач ОСОБА_2 , про що 07.04.2008 було укладено договір поруки.

В порушення вимог статей 525, 526, 543, 610, 611 ЦК України та умов договору відповідачі зобов`язання належним чином не виконали, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 20.03.2018 дорівнює 3961,72 доларів США - сума заборгованості по кредиту та процентам, з яких: 3486,18 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом, 475,54 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; та 274620,23 грн, з яких: 262721,13 грн - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам (за весь період) та 11899,10 грн - загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), з яких: 10378,10 грн - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (за весь період) та 1521,00 грн - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (за весь період).

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2018 вказаний позов був задоволений (том 1 а.с.140-141).

Ухвалою суду від 01.11.2019 замінено стягувача - Банк у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа за вищенаведеним судовим рішенням на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (том 1 а.с.188-189).

Ухвалою суду від 22.06.2021 клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Катишева С.В. задоволено, ухвалено проводити судове засідання у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (том 1 а.с.234).

Ухвалою суду від 22.06.2021 за заявою відповідача ОСОБА_1 у справі №235/2372/18 скасовано заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2018, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження; у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження №65423941 відмовлено (том 1 а.с.241-242).

Ухвалою суду від 05.08.2021 клопотання ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено, допущено процесуальне правонаступництво у справі та замінено позивача ПАТ «Родовід Банк» його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал» (том 2 а.с.61).

В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не прибув, надіслав відповідь на відзив (том 2, а.с.32-39), за яким просив позов задовольнити з підстав, наведених в позові, зазначивши, зокрема, що жодних доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за кредитним договором від 07.04.2008 відповідачами не надано. Вказує також, що за змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником; в матеріалах справи наявні докази, що свідчать про існування факту правонаступництва й відповідно про наявність у ТОВ «Вердикт Капітал» права на стягнення заборгованості за кредитним договором №47/АА-00013.08.2 від 07.04.2008 з відповідачів. Посилається на приписи статей 257, 258, 261 ЦК України та зазначає, що загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік; за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Стверджує, що станом на 20.03.2018 відповідачі мали заборгованість за наданим кредитом в розмірі:

- 3961,72 доларів США - сума заборгованості по кредиту та процентам, з яких: 3486,18 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом, 475,54 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту;

- 274 620,23 грн, з яких: 262 721,13 грн - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), та 11 899,10 грн - загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), з яких: 10378,10 грн - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (за весь період) та 1521,00 грн - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (за весь період).

За клопотанням представника позивача від 31.08.2021 позивач просить розглянути справу без участі його представника (том 2 а.с.92-93).

Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Катишев С.В. правом участі в судовому засіданні не скористались, надіслали відзив на позов (том 2 а.с.1-4), за яким мотиви незгоди зводяться до того, що термін виконання зобов`язань ОСОБА_1 згідно пункту 3.1.2 кредитного договору від 07.04.2008, а саме повернення кредиту, сплинув 07.04.2015, а тому останній день подання кредитором позову до суду є 07.04.2018; позов поданий до суду лише 08.05.2018, тобто після спливу строку позовної давності. Зазначає, що в тексті позовної заяви, а також в матеріалах справи, відсутні будь-які заяви чи клопотання позивача про поновлення строку позовної давності у зв`язку з його пропуском. Керуючись ст.267 ЦК України ОСОБА_1 заявляє про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, а також вказує, що на момент подання позову сплинув присічний строк пред`явлення претензії до поручителя, а тому просить відмовити в позові.

Від представника відповідача - адвоката Катишева С.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача ОСОБА_1 , представник просить відмовити в задоволенні позову (том 2 а.с.29).

Відповідач ОСОБА_2 , який з 04.07.2018 перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб в Управлінні праці та соціального захисту населення Дарницького району м.Києва (а.с.30), про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не прибув, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи відзив на позов не надав.

В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю її учасників.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між Банком (з 17.06.2009 організаційно-правова форма змінена з ВАТ на ПАТ) та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір від 07.04.2008 №47/АА-00013.08.2, згідно з яким відповідач отримала від Банку невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 25517,00 доларів США терміном по 07.04.2015 включно, під процентну ставку, що дорівнює 12,5 % річних, зі сплатою щомісячно частками в розмірі 303,77 доларів США до 10 числа включно кожного календарного місяця (том 1 а.с.7-10). Забезпеченням виконання зобов`язань за вказаним договором є застава автомобіля згідно з договором застави від 07.04.2008 №47/АА-00013.08.2-3 (том 1 а.с.11-13).

За своєчасне та повне виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 07.04.2008 зобов`язався солідарно відповідати перед Банком відповідач ОСОБА_2 згідно з договором поруки від 07.04.2008 (том 1 а.с.14-15).

З розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором вбачається, що відповідачі станом на 20.03.2018 мають заборгованість за наданим кредитом в розмірі:

- 3961,72 доларів США - сума заборгованості по кредиту та процентам, з яких: 3486,18 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом, 475,54 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту;

- 274 620,23 грн, з яких: 262 721,13 грн - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), та 11 899,10 грн - сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), з яких: 10378,10 грн - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (за весь період) та 1521,00 грн - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (за весь період) (том 1 а.с.16-17).

За Договором відступлення прав вимоги №15 від 24.05.2019 позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «Родовід Банк», в тому числі, боржника ОСОБА_1 (том 1 а.с.164-166).

Згідно з Додатком №1 до Договору відступлення прав вимоги №15 від 24.05.2019 за кредитним договором №47/АА-00013.08.2 від 07.04.2008 позичальником значиться саме ОСОБА_1 (том 1 а.с.161-163).

Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права.

За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ; до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики (параграфа 1 цієї глави), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

За приписами ст.ст.526, 527, 530, 541 ЦК України (глава 48 - виконання зобов`язання) зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону; солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з п.3.1.2 згаданого вище кредитного договору від 07.04.2008 відповідач зобов`язаний повернути одержані кредитні кошти згідно з умовами цього договору не пізніше 07.04.2015.

Представником відповідача ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч.2 ст 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.1 ст.268 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається зі спірного кредитного договору та доданого до позову Графіку погашення заборгованості - Додатку №1 до кредитного договору (том 1 а.с.10, зворотній бік) датою кінцевої сплати визначено 07.04.2015 .

Отже, враховуючи, що останній обов`язковий платіж за спірним договором повинен був бути здійснений відповідачем 07.04.2015, строк позовної давності обчислюється з наступного дня, тобто з 08.04.2015, та спливає 07.04.2018, однак Банк звернувся до суду з даним позовом засобами поштового зв`язку 19.04.2018, тобто поза межами строку позовної давності - як річного щодо стягнення пені, так і трирічного - щодо стягнення суми кредиту та процентів.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 як заборгованості за кредитом в розмірі 3486,18 доларів США та процентів в розмірі 475,54 доларів США, так і пені в розмірі 262721,13 грн не підлягають задоволенню, адже сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

При цьому суд враховує приписи ст.262 ЦК України, за якими заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, а також приписи ст.266 ЦК України, за якими зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Також суд відмічає, що позивач не робив заяв та клопотань щодо поважності причин пропущення позовної давності, при розгляді справи такі поважні причини не встановлені.

Щодо позовних вимог в частині стягнення трьох процентів річних в сумі 11 899,10 грн суд зазначає таке.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України), а тому дата остаточного погашення заборгованості і є датою, коли зобов`язання відповідача перед позивачем мають бути припинені. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18.

Отже, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Цивільний кодекс України не пов`язує наслідки спливу строку позовної давності з припиненням зобов`язання.

У позовних вимогах позивачем заявлено про стягнення на підставі ст.625 ЦК України 3% відсотків річних у період з 11.03.2009 до 20.03.2018 (том 1 а.с.16-17).

Оскільки право позивача як кредитора на отримання 3% річних за порушення відповідачем грошового зобов`язання обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, тобто до 19.04.2018, то періодом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем є - 19.04.2015 до 20.03.2018 (останній день періоду відповідно до розрахунку позивача), а тому 3% річних за вказаний період буде дорівнювати 306 доларів США - за прострочення основної суми заборгованості та 42 долари США - за прострочення процентів, всього 348 доларів США.

Як зазначено вище, за змістом кредитного договору від 07.04.2008 Банк відкриває позичальнику (відповідачу ОСОБА_1 ) невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 25517 доларів США (п.1.1 Договору), в свою чергу відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом у сумі 303,77 доларів США щомісячно (п.3.1.1 Договору).

За ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями ст.192 ЦК України визначено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені ст.193, ч.4 ст.524 ЦК України, Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валют». Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Отже, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст.1046 ЦК України, а також ч.1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Оскільки ст.625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України; іноземна валюта, визначена сторонами в договорі, не підлягає індексації.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних від суми простроченого кредиту та процентів, підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 348 доларів США.

Щодо заявлених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 як поручителя, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За п.1.2 Договору поруки від 07.04.2008, з урахуванням Додаткової угоди до нього від 31.07.2008, кінцевий строк погашення заборгованості за кредитним договором становить 07.04.2015 (том 1 а.с.14-15).

За п.4.1 Договору поруки він діє до повного погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з п.4.3 Договору поруки договір припиняється припиненням дії Кредитного договору, а також у випадках передбачених ЦК та ГК України.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ст.251 ЦК України). Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п.4.1 договору поруки) про його дію до повного погашення заборгованості за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Одночасно суд відмічає, що якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред`явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред`явлення вимоги до поручителя та обов`язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов`язання припинилися.

Отже, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.

Як зазначено вище, у кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений термін повернення кредиту та його окремих частин не пізніше 07.04.2015.

За таких обставин у Банка виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 08.04.2015 і протягом наступних шести місяців.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, за встановлених обставин справи, строк для пред`явлення вимоги до поручителя ОСОБА_2 , передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, минув, а тому у відповідній частині позову належить відмовити.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 348 доларів США.

На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 137 грн (2,4% від 5690,29 грн (сума судового збору, сплачена позивачем, том 1 а.с.116) підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

Керуючись статтями 13, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» суму трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 348,00 доларів США (триста сорок вісім доларів США 00 центів).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 137,00 грн (сто тридцять сім грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до або через відповідний суд.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місцезнаходження - м.Київ, вул.Кудрявський Узвіз, .

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя