Справа № 740/3503/21
Провадження № 2/740/1071/21
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої - судді Пантелієнко В.Г.,

з участю секретаря Пулинець Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 . В обгрунтування позовних вимог зазначили, що кожному з них на праві власності належить по 1/2 частині квартири за АДРЕСА_1 . Крім них, у вказаній квартирі зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Відповідач фактично з 02 березня 2018 року не проживає у квартирі без поважних причин, участі в утриманні житла не бере, його місцезнаходження невідоме. Перешкод для проживання йому не чинилось. Реєстрація в будинку відповідача створює позивачам, як власникам, перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, та призводить до додаткових витрат по утриманню житла.

В судове засідання сторони не з`явились.

Від представника позивачів - адвоката Дорошенко О.Г. надійшла заява, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримала та заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином про судове засідання через оголошення на сайті суду, у зв`язку з чим, згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 16), позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.6).

Витягом № 15.1-01/1201 від 31.05.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 20)

Як вбачається з рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року (а.с. 14-15), шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Оскільки будинок АДРЕСА_3 є майном (житлом), належним на праві власності, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В позові позивачі стверджували, що відповідач з 2018 року не проживає в належній їм квартирі без поважних причин.

Актом про фактичне не проживання фізичної особи від 15.06.2021 року, підписаним сусідами позивачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , підтверджується, що ОСОБА_3 з 02.08.2018 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Матеріали справи не містять доказів, що свідчать про наявність у відповідачки перешкод у користуванні будинком.

На думку суду, позивачі довели той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, тому його слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.Г. Пантелієнко