Справа № 683/168/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Лугового О.М.

з участю: секретаря Градомської Д.Р.,

представника позивача Гіппіуса О.Б.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові цивільну справу №683/168/21, № 2/683/488/2021 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Старокостянтинівської об`єднаної територіальної громади у Хмельницькій області про визнання права власності на частину житлового будинку та господарських будівель і споруд,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Старокостянтинівської об`єднаної територіальної громади у Хмельницькій області про визнання права власності на частину житлового будинку та господарських будівель і споруд, в якій просив суд визнати за нею, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_6 . При звернення до нотаріуса для оформлення спадкових справ на майно померлих батьків, отримала відмову, оскільки не є спадкоємицею ні за законом ні за заповітом. Крім того, вказує, що рішенням суду заповіт складений 07 жовтня 2010 року ОСОБА_6 визнаний недійсним, а тому претендує на 1/2 частку майна після смерті матері, оскільки її батько заповів належне йому майно відповідачу ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись, що на час смерті набуте майно батьками позивача є їх спільною сумісною власністю у рівних частках і позивач претендує лише на частку, що належала померлій матері ОСОБА_6 , а саме на 1/2 частку житлового будинку, якщо не відмовиться від 1/2 частки по заповіту від ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні щодо позову не заперечили.

Відповідач ОСОБА_4 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала.

Представник відповідача Старокостянтинівської об`єднаної територіальної громади у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечив.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

07 жовтня 2010 року ОСОБА_5 склав заповіт, за умовами якого все майно, що належатиме йому на день смерті, де б воно не знаходилось, з чого не складалось, а також те, що належатиме на день його смерті і на що за законом буде мати право, заповів ОСОБА_1 .

Згідно із заяви від 06 вересня 2011 року, яка посвідчена секретарем Пеньківської сільської ради, ОСОБА_6 відмовилась від прийняття спадщини за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 на користь дочки ОСОБА_3 і не претендує на виділення 1/2 частини в спільному майні подружжя.

Відповідно до заяви від 01 березня 2018 року ОСОБА_3 повідомила, що не підпадає під ст. 1241 ЦК України, так як на день смерті її батька ОСОБА_5 не була пенсіонером за віком та не мала інвалідності І-ІІІ групи.

Як вбачається із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28 листопада 1989 року та довідки Старокостянтинівського БТІ ОР №460 від 03 травня 2018 року ОСОБА_5 належить цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 28.11.1989 року і зареєстровано в Хмельницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 234.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджується Інформаційної довідкою № 63764429 із спадкового реєстру.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 березня 2019 року встановлено факт, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

28 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулась в Старокостянтинівську нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 .

Згідно довідки Пеньківської сільської ради № 364 від 21 березня 2018 року ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала одна.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 30 вересня 2011 року ОСОБА_3 призначена пенсія за віком.

Відповіддю на запит державному нотаріусу Старокостянтинівської державної нотаріальної контори, виконавчий комітет Пеньківської сільської ради листом № 338 від 25 жовтня 2018 року, повідомив, що ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала . АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Пеньківської сільської ради № 365 від 14 травня 2019 року ОСОБА_3 на день смерті своїх батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживала разом з ними без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

07 жовтня 2010 року ОСОБА_6 склала заповіт, за умовами якого все майно, що належатиме їй на день смерті, де б воно не знаходилось, з чого не складалось, а також те, що належатиме на день його смерті і на що за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_1 , який постановою Хмельницького апеляційного суду від 09 липня 2020 року визнано недійсним заповіт, складений 07 жовтня 2010 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідчений секретарем Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Гурською В.Н. та зареєстрований в реєстрі за № 73. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_6 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 1.3055 га кадастровий номер :07:023:0067 та земельна ділянка площею 1.1343 га кадастровий номер :07:023:0087.

За вимогами ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Стаття 1223 ЦК України, передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Згідно п.4.21. Розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на -1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його.

Згідно п.1.1, 2.1 розділу 2 Глави 11 у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Як було встановлено судом, померла ОСОБА_6 згідно із заяви від 06 вересня 2011 року, яка посвідчена секретарем Пеньківської сільської ради відмовилась від прийняття спадщини за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 на користь дочки ОСОБА_3 і не претендує на виділення 1/2 частини в спільному майні подружжя, а ОСОБА_5 , який 07 жовтня 2010 року склав заповіт, за умовами якого все майно, що належатиме йому на день смерті, де б воно не знаходилось, з чого не складалось, а також те, що належатиме на день його смерті і на що за законом буде мати право, заповів ОСОБА_1 , який після смерті ОСОБА_5 звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

За таких обставин, підстав для визнання за позивачем 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 не має, оскільки померлий ОСОБА_3 заповів все своє майно відповідачу ОСОБА_1 , а померла ОСОБА_6 відмовилась на виділення 1/2 частини в спільному майні подружжя, крім того визначення частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлими буде суперечити вимогам ст. 4 ЦПК України, статей 42,46 - 48 ЦПК, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Крім того, представником позивача під час судового розгляду не доведено ту обставину, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог у позовній заяві, а саме те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 , був набутий подружжям, - тобто батьками позивача за час шлюбу.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Старокостянтинівської об`єднаної територіальної громади у Хмельницькій області про визнання права власності на частину житлового будинку та господарських будівель і споруд, відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідачі: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , паспорт Серія НОМЕР_4 виданий Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області від 06.02.1998 року); ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 , паспорт Серія НОМЕР_5 виданий Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області від 17.07.2002 року); Старокостянтинівська міська територіальна громада Хмельницького району Хмельницької області (місцезнаходження: вул. Острозького, 41, Хмельницького району, Хмельницька область, 31100,).

Повний текст рішення виготовлено 20 квітня 2021 року.

Суддя: