ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4167/21 Справа № 191/2468/20 Головуючий у першій інстанції: Гречко Ю. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житло за набувальною давністю,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що що її дідусеві, ОСОБА_3 , багато років тому Синельниківською міською радою Дніпропетровської області була надана квартира АДРЕСА_1 , як ветерану війни. Відповідно до розпорядження Синельниківського міського голови М 31-р від 16.02.2016року «Про перейменування вулиць та провулків у місті Синельниковому» вулиця «Воровського» перейменована на «Затишну». ОСОБА_3 помер. У 1992 році був прийнятий Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст.1 цього Закону відчудженню підлягають квартири багатоквартирних будинків,які використовуються громадянами на умовах найму. Так як на теперішній час житловий будинок ніде на балансі не перебуває, не має на теперішній час власника, придбати шляхом приватизації квартиру у будинку немає можливості. Майже з самого народження вона без реєстрації проживає у вищезазначеній квартирі. Зареєстрована у квартирі вона з 31 липня 2000 року, що підтверджується довідкою № 1281,446 виданих 18 червня 2020 року та 30.06.2020року відділом реєстрації Синельниківської міської ради. Також в квартирі зареєстровані ще троє членів її родини. Більше тридцяти років вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 , та користується даним нерухомим майном, вона доглядає за нею та утримує ії, постійно робить поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги за електроенергію, газ, водопостачання, та несе витрати для забезпечення нормального існування та схоронності вказаної квартири. На теперішній час вона є головним квартиронаймачем по вищезазначеній квартирі, що підтверджується довідкою «ЖЕК-2». Згідно довідок «ЖЕК-2» та акту обстеження технічного стану квартири встановлено, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться у задовільному стані та придатна для проживання, заборгованість за послуги з управління багатоквартирними будинками відсутні, а також відсутня заборгованість за комунальні послуги. Вона володіє квартирою відкрито, ніяких дій для приховування цього факту не здійснюю, усі сусіди з нею знайомі та підтвердять факт її проживання в цій квартирі. Ні сім`я, ні її мати, відповідач по справі, не заперечують, щоб саме вона стала власником зазначеної квартири. Враховуючи вищезазначені обставини, вона вважає, що у зв`язку із добросовісним володіння чужим майном, у неї виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст.344 ЦК України. Тому, позивач просила визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 ,загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року задоволено позовні вимоги, визнано за ОСОБА_1 право приватної власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м.

В апеляційній скарзі Синельниківська місцева прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання від 30 червня 2020 року № 1281, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 31 липня 2000 року по теперішній час.

Згідно довідки СМКП «ЖЕК-2» від 23 червня 2020 року виданої ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) за особовим рахунком № НОМЕР_1 станом на 01 червня 2020 року заборгованість з оплати за управління багатоквартирними будинками відсутня.

Відповідно до довідки СМКП «ЖЕК-2» від 19 серпня 2019 року, ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 є головним квартиронаймачем по цій квартирі, заборгованість на 01 серпня 2019 року відсутня.

Згідно акту обстеження технічного стану квартири від 17 червня 2020 року, квартира АДРЕСА_1 знаходиться у задовільному стані та придатна для проживання.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 18 червня 2020 року № 446 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано 4 особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно листа Синельниківської міської ради №01-25/4818 від 23.12.2020, будинок АДРЕСА_3 належить до об`єктів, що є власністю територіальної громади, та включений до переліку об`єктів, що є власністю територіальної громади м.Синельникове, затвердженого рішенням Синельниківської міської ради №957-47/VII від 28.02.2020 (а.с.58, 62).

Позов ОСОБА_1 заявлений на підставі положень статті 344 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно п.п. 1, 2 п. "а" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.1 та ч. 6 ст. 367 ЦПК України).

Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17).

Суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем або залучення до участі у справі іншої особи, як співвідповідача.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; розглянувши дану справу в межах доводів апеляційної скарги; встановивши, що даний позов заявлений з приводу права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради; приймаючи до уваги, що до участі у справі судом першої інстанції безпідставно не було залучено у якості співвідповідача відповідну територіальну громаду в особі Синельниківської міської ради, як власника зазначеної квартири, - колегія приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 слід відмовити.

Крім того, прозивачем не доведено наявності підстав для визнання права на нерухоме майно саме з підстав набувальної давності.

Посилання позивачки на те, що спірна квартира була виділена у користування її діду та не була ним приватизована, а позивачка а зареєстрована у квартирі у якості особи, що має право на проживання, - також доводять відсутність підстав для задоволення даного позову саме за положеннями ст. 344 ЦК України, оскільки позивачка користується спірним майном з правами наймача житла, яке перебуває у комунальній власності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, а в задоволенні позову відмовлено, з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратуринеобхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 1988,73 грн. (а.с.72).

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2020 року та додаткове рішення цього ж суду від 27 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житло за набувальною давністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури () судові витрати в сумі 1988 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 73 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова