Справа № 697/2161/18
Провадження № 6/697/40/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі подання старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Н.Г. Власенко про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Канівського міськрайонного суду Черкаської області звернувся старший державний виконавець Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Н.Г. Власенко із поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_1 .

Вимоги подання обґрунтовує тим, що на виконанні у старшого державного виконавця знаходиться виконавче провадження №58088075 з примусового виконання виконавчого листа № 697/2161/18 від 04.01.2019 Канівського міськрайонного суду про зміну способу стягнення аліментів, призначених до стягнення рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2013, що сплачуються боржником ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 500 грн. щомісячно на 1/3 частину від доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.12.2018 і до їх повноліття.

15.01.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої за вих. № 1334 направлені сторонам виконавчого провадження.

Боржник до відділу за викликами державного виконавця не з`являється та вимоги виконавчого документа не виконує.

Станом на 31.03.2021 в боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 40503,95 грн.

У зв`язку з чим, державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусовий привід боржника.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання(перебування) стягувача.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто державний виконавець звертаючись до суду із поданням про привід повинен довести, що викликав боржника, останній будучи належним чином повідомлений про виклик до виконавця не з`явився без поважних причин.

Однак, надані державним виконавцем документи не підтверджують, що ОСОБА_1 отримував виклики державного виконавця та взагалі був обізнаний про них та умисно уникав явки, оскільки в матеріалах справи відсутні поштові повідомлення про вручення йому документів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає не доведеним ухилення від виконання боржником своїх зобов`язань, які покладені на нього рішенням суду, оскільки вони не підтверджується доданими доказами до подання, а тому подання державного виконавця про примусовий привід боржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 260, 438 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Н.Г. Власенко про примусовий привід боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Головуючий Б . К . Скирда