Справа № 344/2670/20
Провадження № 2/344/744/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона 02 березня 2002 року одружилася із відповідачем - ОСОБА_2 . За час спільного життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_3 . У 2006 році ОСОБА_2 із нею винайняли житлове приміщення для окремого проживання, як сім`ї з дитиною, у зв`язку з чим відповідачем було укладено договір найму житлового приміщення від 28.06.2006 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту укладення договору найму вона разом із неповнолітньою дитиною проживали у даному житловому приміщенні. В подальшому відповідач придбав дану квартиру уклавши договір купівлі-продажу квартири від 29 травня 2007 року. Вселившись в дану квартиру, як члени сім`ї ОСОБА_2 , позивачка із неповнолітньою дитиною фактично проживала і проживає у даній квартирі з 2006 року. Нещодавно позивачка дізналася, що у Івано-Франківському міському суді йде розгляд справи за позовом ПАТ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами, що у свою чергу створює передумови за яких, позивачка із неповнолітніми дітьми може бути позбавлена житла, що є неприпустимим, оскільки порушує права і інтереси неповнолітньої дитини. Зазначає, що 29 травня 2007 року між Керуючим Івано-Франківського відділення № 2 Івано-Франківської Філії ПриватБанку, та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останньому надано кредит у розмірі 31 500 тис. доларів США зі сплатою відсотків строком до 29 травня 2037 року. В пункті 7.3. розділу 7 кредитного договору було зазначено, що забезпечення виконання зобов`язань за даним Договором, укладеним між ОСОБА_2 та Івано-Франківською Філією ПриватБанку виступає іпотека нерухомого майна, а саме: житлова квартира АДРЕСА_2 .Таким чином, вважає, що оскільки можуть бути порушені права і інтереси неповнолітньої дитини звернулась до суду із даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з`явився, подав до суду заяву, за змістом якої просив розглядати справу без його участі, не заперечив з приводу задоволення позову, та просив приєднати до матеріалів копію рішення Івано-Франківського міського суду від 27.01.2016 року.

Представник відповідача ПАТ "ПриватБанк"в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву за змістом якої просила відмовити в позові з підстав пропущення строку позовної давності.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши думку сторін, оцінивши надані і здобуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 02.03.2002 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були подружжям (а.с.18)

За час спільного життя у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серії НОМЕР_2 від 11.01.2003 року. (а.с.18).

Згідно договору найму житлового приміщення від 28.06.2006 року ОСОБА_4 , як власник житлового приміщення, передала у володіння та користування житлове приміщення ОСОБА_2 , загальною площею 48,7 кв.м, житловою площею 27,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.3. Договору крім наймача в приміщенні будуть постійно проживати наступні громадяни: ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_3 (дитина) (а.с.9)

29.05.2007 року між ПриватБанком в особі Керуючої Івано-Франківського відділення №2 Івано-Франківської філії ПриватБанку Живченко І.В. та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №.IFU0GK00000356.

Відповідно до п.7.1. Кредитного Договору Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 29 травня 2007 року по 29 травня 2037 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 31 500,00 доларів США на наступні цілі: купівля квартири, а також у розмірі 10 125,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п.2.1.3. 2.2.7, даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору.

Згідно п.7.3 Кредитного договору забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека квартири: 2-х кімнатна квартира в АДРЕСА_1 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п. надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним договором.

29.05.2007 року ОСОБА_4 продала ОСОБА_2 двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, та зареєстровано в реєстрі за №Д0377 (а.с.13).

Заявою, посвідченою нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс Н.Р. від 29.05.2007 року ОСОБА_4 підтвердила, що немає будь-яких матеріальних та інших претензій до ОСОБА_2 . Розрахунок за Договором купівлі-продажу квартири посвідченим нотаріусом Івано-Франківського МНО Фріс Н.Р., 29.05.2007 року за реєстром №Д0377, проведено повністю. Будь яких не виконаних зобов`язань по відношенню до неї ОСОБА_2 не має (а.с.16).

Згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 29.05.2007 року Договір купівлі продажу двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 відчужувачем якої є ОСОБА_4 , а набувачем є ОСОБА_2 , посвідчений Приватним нотаріусом Фріс Н.Р. 29.05.2007 року, зареєстровано в Державному реєстрі правочинів. (а.с.14).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14707974 від 29.05.2007 року, двохкімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу Д0377/29.05.2007/, посвідченого приватним нотаріусом Фріс Н.Р.

29.05.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приват Банк» укладено договір іпотеки, який посвідчено нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс Н.Р., згідно п.1 предметом договору є надання іпотекодавцем ( ОСОБА_2 ) в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.33.3 цього Договору в забезпечення виконання зобов`язань Іпотекодавця перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця.

Згідно п.7 в забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором, Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, детальний опис якого зазначено у п.33.3 цього Договору.

Як вбачається із п.12.5 зазначеного Договору іпотеки від 29.05.2007 року предмет іпотеки знаходиться у спільній сумісній власності. Згода на іпотеку набутого в шлюбі майна засвідчена нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс Н.Р. 29.05.2007 року за реєстром №0377. Також предмет іпотеки не часткою, паєм (їх частинами) у статутному фонді інших підприємств, не часткою у спільному майні за договором про сумісну діяльність, про що доведено Іпотекодержателю.

Згідно п.33.3 зазначеного Договору іпотеки від 29.05.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру під АДРЕСА_2 . Відповідно до відомостей, викладених у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, предмет іпотеки - загальною площею 48.7 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. і складається з двох житлових кімнат. Вказаний предмет іпотеки належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29.04.2007 року нотаріусом Івано-Франківського МНО Фріс Н.Р. за реєстром №Д0377, що є зареєстрованим Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 29.05.2007 року за №4193/35, реєстраційний номер 18917273. Вартість предмета іпотеки становить 6 368,00. Предмет іпотеки зареєстрований у встановленому законом порядку, як окремий виділений в натурі об`єкт права власності. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його при належностями. Цільове призначення Предмету іпотеки - квартира.

Із копії довідки керівника підприємства по обслуговуванню Обслуговуючий кооператив «Дитловий №11» Боднарчука Д. від 27.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно відомостей ОК «Житловий №11» проживає в квартирі під номерм АДРЕСА_2 від 29.06.2006 року.

З рішення Івано-Франківського міського суду від 27.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Судом вирішено визнати за ОСОБА_1 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_3 право на користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 . Вселено ОСОБА_1 та її неповнолітню доньку ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оскаржуваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).

За положеннями статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, суд може визнати недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

За таких обставин вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» заборону.

Проте сам по собі цей факт не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення прав особи, в інтересах якої пред`явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом.

При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містить норм, які б зменшували або обмежували права членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах від 22 червня 2016 рокуу справі № 6-1024цс16 і від 10 липня 2017 року у справі № 6-1002цс17, при вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки на підставі порушення статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» у кожному конкретному випадку суди повинні: 1) перевіряти наявність у дитини права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання; 2) ураховувати добросовісність поведінки іпотекодавця щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору; 3) з`ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки.

Передбачене статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке мають діти, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання такого договору недійсним за позовом їх батьків є порушення майнових прав дітей унаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на його укладення.

Отже, вчинений батьками (усиновлювачами) правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, без обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування суд може визнати недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження прав дитини на житло.

Власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші передбачені законодавством наслідки, які застосовуються органами опіки та піклування.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах: від 25 квітня 2018 року у справі № 640/1332/15-ц, касаційне провадження № 61-8582св18, і від 23 січня 2019 року у справі № 127/4540/15-ц, касаційне провадження № 61-18017св18.

Таким чином укладення батьками правочинів, предметом яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування може бути підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено статтями 203, 215 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що місце реєстрації неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час укладення договору іпотеки було житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, суд вважає, що на час укладення договору іпотеки неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мала інше зареєстроване місце проживання, а тому укладення договору не потребувало попереднього дозволу Органу опіки та піклування.

Враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів того, що спірний договір іпотеки був укладений всупереч інтересам дитини, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, слід зазначити, що укладення договору іпотеки не обмежило прав неповнолітньої дитини на користування житловим приміщенням .

Що стосується вимоги представника відповідача про застосування у даній справі строків позовної давності, то слід зазначити, що за змістом ст. 256, ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, наслідки спливу позовної давність застосовується судом за умови доведеності факту порушення прав позивача.

Оскільки позивач не довела порушення її прав та прав її неповнолітньої дитини внаслідок укладення оспорюваного договору, що є самостійною підставою для відмови в позові, суд не вирішує заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.29, 203,215,256, 261,455 ЦК України, 177 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Закон України «Про іпотеку» ст.ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Татарінова