ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/664/20 Номер провадження 22-ц/814/1734/21Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.

секретар: Зеленська О.І.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційнй банк «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Полтавський районний ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання.

Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 09 жовтня 2018 року №1556 вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. щодо звернення стягнення на нерухоме майно домоволодіння, що заходиться за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки, посвідченого 27 грудня 2006 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Гальонкіною О. В. за реєстровим №2609, з метою забезпечення погашення заборгованості за кредитним договором від 27 грудня 2006 року у загальному розмірі 3 859 197 грн. 45 коп.

Заочним рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 09 жовтня 2018 року №1556, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. щодо звернення стягнення на нерухоме майно на підставі договору іпотеки.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Не погодившись з даним судовим рішенням в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, АТ КБ «Приватбанк» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 14 000 грн.

Зазначало, що суд першої інстанції мав з урахуванням обставин і складності даної справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, визначити необхідний фактичних обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально задовольнити вимоги щодо компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 червня 2021 року касаційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» витрат на професійну правничу допомогу скасовано.

Передано справу №545/664/20 в частині вирішення заяви ОСОБА_1 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрат на професійну правничу допомогу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України не є предметом апеляційного розгляду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунто-ваність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За нормами п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ОСОБА_2 та адвокатом Коломійцем Є. Є. укладено договір №1 про надання правової допомоги від 10 березня 2020 року.

Згідно з додатком №1 до цього договору адвокатом та ОСОБА_1 погоджено розмір погодинної оплати праці адвоката залежно від типу наданої послуги.

Відповідно до акта приймання-передачі правових послуг від 13 березня 2020 року адвокатом Коломійцем Є.Є. було надано ОСОБА_1 правові послуги, зокрема озна-йомлення з письмовими доказами, написання позовної заяви та підготовка до її подання в суд, представництво в суді першої інстанції.

Акт приймання-передачі містить детальний опис робіт, витраченого часу на виконання таких робіт, розрахунок вартості таких робіт, а також визначено, що клієнтом здійснено оплату цих робіт у повному обсязі.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За нормами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

В акті приймання-передачі наданих послуг від 13 березня 2020 року, складеному адвокатом Коломійцем Є. Є. та Левчуком О.В., визначено, що клієнтом здійснено оплату цих робіт у повному обсязі. Витрати на професійну правничу допомогу здійснені, тому наявні підставі для їх розподілу.

Задовольняючи вимоги позивача щодо компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено понесені ним витрати на професійну правничу допомогу саме в такому розмірі, оскільки позивач в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надав договір про надання правової допомоги, розрахунок витрат адвоката, акт виконаних робіт на загальну суму 14 000 грн., у зв`язку з чим ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

У частині другій статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Законодавством України не встановлено спеціальних вимог щодо порядку підтвердження оплати правничої допомоги для цілей розподілу судових витрат.

В акті приймання-передачі правових послуг від 13 березня 2020 року, складеному адвокатом Коломійцем Є. Є. та Левчуком О.В., визначено, що клієнтом здійснено оплату цих робіт у повному обсязі.

Отже, оскільки витрати на професійну правничу допомогу здійснені позивачем, на користь якого ухвалено судове рішення, наявні підстави для розподілу таких витрат.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Представник відповідача, оскаржуючи заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу, зокрема посилався на відсутність документального підтвердження витрат на оплату послуг адвоката в частині витрат на представництво в суді першої інстанції у розмірі 4 500 грн. згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 13 березня 2020 року, складеним адвокатом Коломійцем Є. Є. та Левчуком О.В. (а. с. 98), оскільки у суді першої інстанції справу розглянуто без участі сторін у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (а. с. 60, 73, 81, 86, 105, 112, 150); розгляд цієї справи судом першої інстанції відбувся в заочному порядку (а. с. 151-157).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані належними доказами стороною позивача.

Відтак доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення на користь позивача витрат на оплату послуг адвоката за представництво в суді першої інстанції у розмірі 4 500 грн. є обґрунтованими.

З огляду на вищевикладене рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміні зі зменшенням суми витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 з 14 000 грн. до 9 500 грн.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2020 року змінити в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 з 14 000 грн. до 9 500 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.