Справа № 459/589/21
Провадження № 2/459/489/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мельникович М.В.

з участю секретаря Мандрик І.Я.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

01.03.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан», у якому просив стягнути з відповідача ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь позивача 78 140,00 грн. відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з відповідача ОСОБА_4 просив стягнути в його користь 10000 грн. моральної шкоди та сплачений ним судовий збір. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що відповідач ОСОБА_4 03.03.2020 року о 20:20 год. керував транспортним засобом Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем марки Renault Kerak 450/32, р/н НОМЕР_2 , після чого виїхав на зустрічну смугу, здійснив зіткнення з його автомобілем ВMW 520 р/н, НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою суду від 27.03.2020р. ОСОБА_4 був визнаний винним і притягнутий до адміністративної відповідальності. Відповідальність відповідача була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан». 06.04.2020 року позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП, яка сталася 03.03.2020 року. Враховуючи те, що страхова компанія не надала жодного звіту про визначення вартості матеріального збитку, позивач сам обрав експерта для визначення розміру шкоди. ФОП ОСОБА_5 надав йому кошторис та акт виконаних робіт по відновлювальному ремонту на суму 78 140 грн. 30.12.2020 року позивач звернувся з заявою до СК «Гардіан» про виплату страхового відшкодування, однак відповіді на дане звернення не отримав. Оскільки дана сума не перевищує ліміту відповідальності страховика, то вважає, що страхова компанія має відшкодувати суму відновлювального ремонту. Крім цього, зазначив, що вказаними діями йому була завдана моральна шкода, оскільки він переніс незручності в повсякденному житті у зв`язку із відсутністю автомобіля та напротязі кількох місяців він був позбавлений можливості керування автомобілем, котрий використовував як в роботі, так і в особистих цілях. Розмір моральної шкоди він оцінює в сумі 10000 грн. Крім цього, просить стягнути сплачений ним судовий збір.

27.04.2021 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в яких змінив процесуальний статус Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог та просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 в його користь 40 864,16 грн. матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 10000 грн. моральної шкоди та сплачений ним судовий збір. Він зазначив, що згідно з платіжним дорученням №11626 від 02.04.2021 року позивач отримав від ТДВ «СК «Гардіан» страхове відшкодування в розмірі 37 275,84 грн. Тому вважає, що різницю між вартістю відновлювального ремонту та страхового відшкодування слід стягнути з ОСОБА_4 . Також позивач вказав, що статус ТДВ «СК «Гардіан» слід змінити з відповідача на третю особу, оскільки страхова компанія виконала свої зобов`язання, виплативши страхове відшкодування.

07.07.2021 року позивач подав клопотання про зменшення позовних вимог, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 в його користь 27 034,96 грн. матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а решту вимог залишив без змін. В даному клопотанні зазначив, що відповідно до аварійного сертифікату №14-D/69/2 від 04.05.2020р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - ВMW 520 р/н НОМЕР_4 , вартість матеріального збитку внаслідок ДТП складає 64 310,80 грн. Оскільки позивач отримав від ТДВ «СК «Гардіан» страхове відшкодування в розмірі 37 275,84 грн, вважає, що з відповідача слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 27034,96 грн, що є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

16.03.2021 року у дані справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 31.03.2021 року о 14:30 год.

31.03.2021 року розгляд справи було відкладено за клопотанням позивача у зв`язку із неявкою відповідача на 27.04.2021р.

14.04.2021р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ТДВ «СК «Гардіан», у якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, заявлених до ТДВ «СК «Гардіан» в повному обсязі.

27.04.2021р. позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, яку було прийнято ухвалою суду та відкладено розгляд справи на 14.06.2021 року.

14.06.2021 року відповідач ОСОБА_4 надав суду свої письмові заперечення на позовну заяву від 13.06.2021р., в яких позов заперечив повністю. Розгляд справи було відкладено за клопотанням представника позивача на 08.07.2021р.

01.07.2021р. на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Мокрія Р., в яких він просив в позові відмовити повністю.

07.07.2021р. позивач подав заяву (клопотання) про зменшення позовних вимог.

08.07.2021 року судом заслухано пояснення сторін та їх представників та оголошено перерву до 15.07.2021 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги (з урахуванням їх зменшення) та просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що в даному випадку договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застрахований його автомобіль, передбачає ліміт за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн. Дана дорожньо-транспортна подія кваліфікована як страховий випадок, а тому позивач повинен вимагати повернення матеріальної та моральної шкоди в страховика. Також зазначив, що стягнення з застрахованої особи коштів в рахунок відшкодування збитків, завданих ДТП суперечить правовій природі страхування та меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Тому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», будучи в статусі відповідача по справі, подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що 21.04.2020 року до ТДВ «СК «Гардіан» від позивача надійшло повідомлення про страховий випадок. 05.01.2021 року від позивача надійшла заява про виплату страхового відшкодування. 04.05.2020 року страховиком було складено аварійний сертифікат №14-D/69/ від 04.05.2020р., відповідно до якого ринкова вартість досліджуваного КТЗ складає 64 310,80 грн., вартість відновлювального ремонту складає без вирахування зносу з ПДВ 115 546,61 грн., коефіцієнт фізичного зносу КТЗ 0,7, вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу з ПДВ 45 515,99 грн., вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу без ПДВ 39 230,66 грн., висновок: вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ BMW 5201 (державний номерний знак НОМЕР_4 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 29.04.2020р. становить 64310,80 грн. Окрім цього, представник страхової компанії зазначив, що відповідно до аварійного сертифіката №18-R/69/5 від 29.04.2020р. про оцінку вартості ТЗ в пошкодженому стані ринкова вартість об`єкта дослідження 64310,80 грн, а ринкова вартість пошкодженого об`єкта дослідження 27034,96 грн. Також представник страхової компанії послався на ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Він зазначив, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП (ч.2 ст. 30 вищевказаного закону). Вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП складає 27 034,96 грн. Тому, розмір страхового відшкодування склав 37 275,84 грн (64 310,80 грн. 27 034,96 грн. = 37 275,84 грн.). Дана сума була виплачена позивачу згідно платіжного доручення №11626 від 02.04.2021 року. Відтак, просив в позовних вимогах, заявлених до страхової компанії відмовити повністю.

13.07.2021 року на адресу суду надійшла заява представника ТДВ «СК «Гардіян» №0254/1 від 08.07.2021р., у якій він просив судові засідання у даній справі проводити без участі представника товариства та зазначив, що їх позиція викладена у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що у відповідності до постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 27.03.2020 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, оскільки ОСОБА_4 03.03.2020 року о 20.20 год. в м. Червонограді Львівської області по вул. Львівській, 26 керував транспортним засобом Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем марки Renault Keraх 450/32, р/н НОМЕР_2 , після чого виїхав на зустрічну смугу, здійснив зіткнення з автомобілем ВMW 520I, р/н НОМЕР_4 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а. с. 8).

Транспортний засіб автомобіль ВMW 520, р/н НОМЕР_4 , належить позивачу на праві власності, що підтерджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а. с. 7).

Відповідно до полісу АО № 1716804 відповідальність відповідача власника транспортного засобу Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 03.03.2020 року застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (а. с. 16), а ліміт відповідальності за шкоду життю і здоров`ю становить 200 000,00 грн, за шкоду майну 100 000,00 грн ( а. с. 38).

06.04.2020 року позивач звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 9).

30.12.2020 року позивач подав заяву до ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» про виплату страхового відшкодування (а. с. 10). До даної заяви позивач долучив кошторис виконаних робіт відновлювального ремонту автомобіля №43 від 15.04.2020 року та акт виконаних робіт від 15.04.2020р., відповідно до якого загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля ВMW 520I, р/н НОМЕР_4 , становить 78 140, 00 грн. (а.с.12, 13).

Відповідно до аварійного сертифіката №14-D/69/2 від 04.05.2020р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу- автомобіля ВMW 520I, р/н НОМЕР_4 , складеного 04.05.2020 року аварійним комісаром, ринкова вартість досліджуваного КТЗ складає 64 310,80 грн., вартість відновлювального ремонту складає без вирахування зносу з ПДВ 115 546,61 грн., коефіцієнт фізичного зносу КТЗ 0,7, вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу з ПДВ 45 515,99 грн., вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу без ПДВ 39 230,66 грн. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій був зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу BMW 520I, р/н НОМЕР_4 , внаслідок ДТП станом на 29.04.2020р. складає 64310,80 грн. (а. с. 39-54).

Окрім цього, відповідно до аварійного сертифіката №18-R/69/5 про оцінку вартості транспортного засобу в пошкодженому стані ВMW 520 р/н НОМЕР_4 , складеного 29.04.2020 року ринкова вартість об`єкта дослідження становить 64 310,80 грн., ринкова вартість пошкодженого об`єкта дослідження 27 034,96 грн. (а. с.55-63).

Згідно з платіжним дорученням №11626 від 02.04.2021 року Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» було виплачено страхове відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 37 275,84 грн., що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 64).

Решту суми матеріальних збитків в сумі 27034,96 грн. (64310,80 грн 37 275,84 грн = 27 034,96 грн) позивач просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст.1188 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 4-7,11,16,17 вказаної постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. № 4 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Ст.3 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№ 1961-IV) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ч.1 ст.22 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

П. 34.2 ст.34 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою КМУ №8 від 05.01.1998р. (надалі Типове положення) аварійний комісар - особа, яка з`ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Національним банком.

У п. 16 Типового положення зазначено, що на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. В аварійному сертифікаті зазначаються достовірні дані,

які підтверджують об`єктивну інформацію про обставини і причини

настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. Аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей,

зазначених у ньому.

Як вже встановлено судом та зазначено вище, пошкоджений транспортний засіб був оглянутий аварійним комісаром та були ним складені аварійні сертифікати.

У відповідності до ч.1 ст. 30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

З досліджених аварійних сертифікатів, які містяться в матеріалах справи вбачається, що

ринкова вартість досліджуваного КТЗ складає 64 310,80 грн., а вартість відновлювального ремонту складає без вирахування зносу з ПДВ 115 546,61 грн. З цього випливає, що ремонт пошкодженого транспортного засобу є економічно необґрунтованим, а відтак, транспортний засіб вважається знищеним.

Сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 37 275,84 грн., також не оспорювалися ні вартість матеріальних збитків, ні вартість відновлювального ремонту.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Керуючись даною нормою чинного законодавства, страховиком було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди в сумі 37 275,84 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а. с. 64).

Таким чином, з врахуванням положень ст. 1194 ЦК України, для повного відшкодування завданої шкоди застрахована особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром завданої матеріальної шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Представник відповідача у своїх запереченнях на позовну заяву та в судовому засіданні покликався на постанову КЦС ВС від 27.05.2020р. у справі №490/5676/18, де зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Такий висновок узгоджується із правовим висновком ВП ВС, викладеним у постанові від 04.07.2018р. в справі №755/18006/15-ц.

Проте, Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

В даному випадку законодавчі обмеження встановлені ч.2 ст. 30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що і було виконано страховою компанією. Проте, порушені права позивача, після сплати страхового відшкодування, не були повністю відновлені (задоволені), оскільки залишилася частина збитків не відшкодована, а тому він просить решту суми матеріальних збитків стягнути з відповідача.

Предметом даного спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ЦК України, щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого потерпілому пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження 61-12032св19).

Відтак, суд вважає, що посилання відповідача та його представника на те, що розмір майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому всі збитки повинні бути відшкодовані страховою компанією і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з відповідача не відповідає фактичним обставинам розглядуваної справи та є помилковими.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_4 27 034,96 грн. матеріальних збитків, що дорівнюють різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то судом встановлено наступне.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає завдана йому моральна шкода, не надано суду належних доказів, а тому суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 141, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 979, 1187, 1194 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) 27 034 (двадцять сім тисяч тридцять чотири) гривні 96 коп. відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.07.2021 р.

Суддя: М. В. Мельникович