ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5995/21 Справа № 212/2088/21 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року, яке постановлено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 квітня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У квітня 2021 року представник ОСОБА_2 , який діє від імені позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач ОСОБА_1 у період з 21.10.1996 року по 01.03.2010 року працював в шахтобудівельному управлінні ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка». Внаслідок праці у шкідливих умовах, позивач отримав професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень. Висновком МСЕК від 17.02.2010 року позивачу первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням. При повторному переогляді висновком МСЕК від 21.01.2021 року позивачу встановлено 30 % втрати професійної працездатності та третя група інвалідності з 01 лютого 2021 року, безстроково. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у побуті у зв`язку із фізичним станом викликаним професійним захворюванням. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 180000 грн., які просить суд стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 90 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму ВС України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

При працевлаштуванні позивач був повідомлений про умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу. На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.

Судом надано перевагу доказам позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, наданого відзиву, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, та вбачається з трудової книжки позивача, що ОСОБА_1 21.10.1996 року по 19.03.1997 року працював на посаді підземного гірничого робітника, з 19.03.1997 року по 06.06.2001 року підземного електрослюсаря, з 06.06.2001 року по 06.06.2002 року підземного машиніста електровозу шахтобудівельного управління ВАТ «Суха Балка». З 20.08.2004 року по 13.10.2005 року підземного кріпильника, з 13.10.2005 року по 01.03.2010 року машиністом електровоза, шахтобудівельного управління ВАТ «Суха Балка». 16.12.2020 року позивача звільнено з займаної посади за ст.. 38 КЗпП України (а.с. 7-14)

Відповідно до Акту №1 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20 січня 2010 року формою П-4. Позивачу встановлено хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст.. (пиловий бронхіт першої-другої ст.., емфізема легень першої-другої ст.. ) ЛН першого-другого ст..

В п. 16 вказаного Акту зазначено, що професійне захворювання виникло внаслідок того, що ОСОБА_1 працюючи в шахтоуправлінні ВАТ «Суха Балка» виконував роботи в умовах запиленості робочої зони, яка перевищувала ГДК, внаслідок мавших місце випадків порушення нормативного провітрювання і не застосування засобів пилоподавлення. (а.с. 15-16)

Згідно п. 17 Акту причиною виникнення професійного захворювання є робота на протязі 13 років 6 місяців в умовах пилу: запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного кремнію діоксину кристалічного від 10 до 70%: 2,7-20,9мг/м? при ГДК 2,0 мг/м?, пил з вмістом вільного кремнію діоксину кристалічного до 10%: 10,8мг/м? при ГДК 4,0 мг/м?.

Відповідно до п.19 особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: керівництво ВАТ «Кривбасрудоремонт», ВАТ «Суха Балка», ШБУ в період праці ОСОБА_3 на даних підприємствах. Порушення вимог ст.. 13 ЗУ «Про охорону праці», ст.. 153 КЗпП України.

Згідно Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 15.10.2008 року. Умови праці ОСОБА_1 відносяться до класу «Шкідливий 3.2».

Відповідно до довідки МСЕК від 17.02.2010 позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності за ХОЗЛ з переоглядом без встановлення групи інвалідності. ( а.с. 27).

При повторному переогляді ОСОБА_1 висновком МСЕК від 16.01.2020 року позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності за ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності. ( а.с. 26).

Висновком МСЕК від 21.01.2021 позивачу ОСОБА_1 повторно встановлено 30% втрати професійної працездатності за ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності з 01 лютого 2021 року, безстроково. ( а.с. 39).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позивачем позовних вимог та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки, професійні захворювання, отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і воно пов`язане з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, ст. 173 КЗпП, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з п. 17 Акту причиною виникнення професійного захворювання є робота на протязі 13 років 6 місяців в умовах пилу: запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного кремнію діоксину кристалічного від 10 до 70%: 2,7-20,9мг/м? при ГДК 2,0 мг/м?, пил з вмістом вільного кремнію діоксину кристалічного до 10%: 10,8мг/м? при ГДК 4,0 мг/м?.

Згідно Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 15.10.2008 року. Умови праці ОСОБА_1 відносяться до класу «Шкідливий 3.2».

Отже, роботодавець ПрАТ «Суха Балка», під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПрАТ «Суха Балка», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні.

У результаті професійного захворювання позивач відчуває задуху, при незначному фізичному навантаженні, кашель, біль угрудях та між лопатковій ділнці, періодичні перебої у роботі серця. Через хворобу позивач позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійні захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Посилання представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконувала роботу в шкідливих умовах праці, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції надано перевагу лише аргументам та доводам, які викладені в заяві позивача, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, взяв до уваги пояснення та відзив відповідача на позовну заяву разом з письмовими додатками.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання представника відповідача в апеляційній скарзі щодо розміру стягнутої моральної шкоди, який на думку колегії суддів відповідає засадам розумності та справедливості.

Зокрема, судом першої інстанції враховано характер отриманих позивачем професійного захворювання, роботу позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, 13 років 6 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі вперше 25 %, який в подальшому було збільшено до 30 %, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та не можливість такого відновлення. Визначений судом розмір компенсації моральної шкоди відповідає засадам справедливості, законності та співмірності.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2021 року.

Головуючий:

Судді: