Провадження № 2/235/1064/21
Справа № 235/2405/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.02.2021 року о 09.10 год. ОСОБА_2 в м.Покровськ по вул. Кармелюка, в порушення п.16.11 ПДР України керуючи транспортним засобом автомобілем ЗАЗ 110267, д/н НОМЕР_1 на перехресті нерівнозначних доріг, не надав рух автомобілю DАСІА, д/н НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі вул.Заводська, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, з матеріальними збитками, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 152202 від 24.02.2021 р.

Вина водія ОСОБА_2 підтверджується протоколом та схемою ДТП і поясненнями учасників та свідків пригоди, а також постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.03.2021 року про застосування адміністративного стягнення до ОСОБА_2 .

Згідно висновку експерта за результатами автотоварознавчого дослідження №10 від 27.02.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 56213,45 грн. Одночасно до суми відшкодування додає витрати на експертні послуги, які склали 2500 грн.

Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_2 , як власник джерела підвищеної небезпеки - автомобіля ЗАЗ 110267, д/н НОМЕР_1 , повинен відшкодувати витрати, які позивач повинен зробити для відновлення первинного стану свого автомобіля DАСІА, д/н НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП, тобто витрати на його повний ремонт. Страхових виплат не отримав, відповідач не надав даних свого страховика.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачу довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати. І до того суворий сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситися, крім того це був перший і улюблений його автомобіль. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім позивача родина, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині.

Крім того, на тривалий час після ДТП позивачу довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою, через втрату автомобіля, не міг виконувати деякі доручення керівництва, що були пов`язані з переїздом, що спричинило зменшення заробітної плати.

Розмір душевних страждань позивач оцінює в 10000 гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачеві зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 56213 грн відшкодування матеріальної шкоди; 10000 гривень відшкодування моральної шкоди; вартість проведених експертних досліджень у сумі 2500 грн.

Ухвалою суду від 12.04.2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначення судове засідання.

Відповідач надав до суду заперечення щодо позовних вимог в яких зазначив, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідчення учасника бойових дій, відтак позивачу потрібно спершу звернутися до МТСБУ для відшкодування збитків. На думку відповідача, оскільки у матеріалах справи немає доказів такого звернення, то позов є передчасним та поданим до неналежного відповідача. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач та відповідач до судового засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до висновку експерта за результатами автотоварознавчого дослідження № 10 від 27.02.2021 року вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору), заподіяної власнику автомобіля DАСІА SUPER NOVA реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент проведення дослідження становить 46256 гривень (а.с. 4-15).

Транспортний засіб марки DАСІА SUPER NOVA реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_1 (а.с.16).

Постановою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.03.2021 року по справі № 235/1632/21 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.22-24).

ОСОБА_2 , відповідно до посвідчення виданого Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України 28.10.2019 року серії НОМЕР_3 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.42).

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.2 цієї статті).

За правилами статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховому бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пункт 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, визначеному цим Законом.

Одним із завдань Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39, підпункт „гпункту 41.1статті 41 Закону № 1961).

Отже, у встановлених законом випадках Моторне (транспортне) страхове бюро України виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів.

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а Моторне (транспортне) страхове бюро України, відповідно, зобов`язане відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих.

Для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів I групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності. Отже, особи, наведені у пункті 13.1 статті 13 вказаного Закону, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного (транспортного) страхового бюро України із фонду захисту потерпілих.

Положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Зазначене тлумачення надано у рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2014 від 23 грудня 2014 року. Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі" (договір підряду, оренди тощо).

У цьому рішенні Конституційний Суд України також вказав, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм матеріальних та моральних збитків, у тому числі за рахунок Моторного бюро, у випадках, передбачених Законом № 1961.

Крім того, пунктом 1.6 статті 1 згаданого Закону визначено, що власниками транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Таким чином, законною підставою для виплати страхового відшкодування у даному разі є не відсутність договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, а заподіяння шкоди особою, на яку поширюється дія пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що передбачено пунктом 41.1.г. цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до Моторного (транспортного) страхового бюро України за виплатою йому, як власнику пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля, суми матеріальної шкоди, завданої з вини ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_2 , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, мав статус учасника бойових дій та керував власним автомобілем, він згідно пункту 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відноситься до пільгової категорії громадян та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Обставин, передбачених підпунктом 38.2.5 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відповідача не встановлено.

У такому разі потерпіла особа має право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди за рахунок коштів Моторного (транспортного) страхового бюро України із фонду захисту потерпілих.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди та вартості проведених експертних досліджень, суд зазначає, що вони є похідними від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, внаслідок чого також не можуть бути задоволені.

За правилом статті 141 ЦПК України судовий збір, у разі відмови у позові, покладається на позивача.

На підставі викладеного ітакеруючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 13, 22, 25, 38, 39, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду або через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлено 16.09.2021 року.

Суддя