Справа № 744/579/21
Провадження № 2/744/257/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року в місті Семенівка Чернігівської області Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Шаповал Ю. В.,

розглянувши цивільну справу № 744/579/21 за позовом

позивача: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

про

вимоги позивача: стягнення немайнової (моральної) шкоди,

у відкритому судовому засіданні, проведеному в місті Семенівка Чернігівської області за участі позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , пред`явив позов до відповідача, ОСОБА_2 , за змістом якого позивач просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди грошові кошти в сумі 10000 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено про те, що 23 лютого 2021 року о 14 годині 50 хвилин ОСОБА_2 по вулиці Парковій в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та вчинив зіткнення з належним позивачеві автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий рухався в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_1 .. Таким чином, відповідач порушив п. 11.3 Правил дорожнього руху, за що постановою Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначене стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав пошкодження задньої лівої двері, заднього лівого крила та лівого порогу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає у значному емоційному стресі та психічних переживаннях, котрі він переніс під час ДТП, порушення звичайного способу життя у зв`язку із відсутністю автомобіля протягом його ремонту, незручності, які позивач переносить у зв`язку з вирішенням спору в судовому порядку. Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в 10000 гривень. Оцінюючи завдану шкоду саме у такому розмірі, позивач виходить із засад поміркованості, виваженості, розумності та справедливості, оскільки саме визначений розмір шкоди є мінімально необхідним для розумного відшкодування завданої шкоди (хоча б у якійсь частині компенсувати його фізичні та душевні страждання, які він переніс та переносить в результаті вчинених відповідачем по відношенню до нього дій), що зовсім не сприятиме, на думку позивача, його збагаченню.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив про те, що хоча й виним у ситуації із зіткненням автомобілів і визнаний відповідач, але відшкодування шкоди від останнього він до цього часу так і не дочекався. Він вже є людиною похилого віку й обставини тривалого ігнорування його вимог щодо відшкодування відповідачем йому майнової шкоди спричиняють йому істотні для нього моральні страждання.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав повністю і пояснив про те, що він не вважає себе винним в дорожньо-транспортній пригоді за участі позивача, адже позивач, на переконання відповідача, перед зіткненням автомобілів взяв не той радіус повороту через що й сталася аварія, зважаючи на ожеледицю на дорозі. На його погляд, аніякої шкоди він позивачеві відшкодовувати не повинен.

Допитана на клопотання позивача як свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні дала показання про те, що вона є знайомою позивача і знає позивача ОСОБА_1 досить давно. Вона неодноразово користувалася його послугами як водія автомобіля. Позивач керує його автомобілем, на її думку, на серйозному рівні. За обставин події, про яку йде мова у позовній заяві, вона перебувала в салоні автомобіля ОСОБА_1 як пасажир. Зіткнення з автомобілем відповідача було раптовим але, на її думку, позивач керував при цьому автомобілем належним чином.

Допитаний на клопотання відповідача як свідок неповнолітній ОСОБА_4 у судовому засіданні дав показання про те, що відповідач ОСОБА_2 є його вітчимом. Під час зіткнення автомобілів за обставин, розглядуваних судом у межах цієї цивільної справи, він був в салоні автомобіля відповідача як пасажир. Він нерідко їздив з вітчимом і переконаний, що автомобілем той керує достатньо впевнено. Він не вважає відповідача винуватим у події, що сталася з позивачем.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за потрібне на підставі наявних у справі даних та доказів вирішити позов за наступних встановлених судом обставин.

У справі з`ясовано, що 23 лютого 2021 року о 14 годині 50 хвилин відповідач ОСОБА_2 по вулиці Парковій в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та вчинив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням власника автомобіля ОСОБА_1 , котрий рухався в зустрічному напрямку. При дорожньо-транспортній пригоді вказані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

За відомостями постанови Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року, залишеної без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року, у межах справи про адміністративне правопорушення № 744/196/21 у вказаній вище дорожньо-транспортній пригоді винним визнано ОСОБА_2 , котрим порушено вимоги п. 11.3 Правил дорожнього руху, із накладенням адміністративного стягнення на ОСОБА_5 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок.

Відповідно до даних позовної заяви внаслідок ДТП механічні пошкодження автомобіля ОСОБА_1 полягають в пошкодженнях задньої лівої двері, заднього лівого крила та лівого порогу.

За викладеними у позовній заяві доводами, котрі підтверджені позивачем усно в судовому засіданні, позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає, на його переконання, в значному емоційному стресі та психічних переживаннях, котрі він переніс під час ДТП, порушенні звичайного способу життя у зв`язку із відсутністю автомобіля протягом його ремонту, незручностях, які позивач переносить у зв`язку з вирішенням спору в судовому порядку.

Документів щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий потребував автомобіль ОСОБА_1 згідно даних його позову, вартості такого ремонту, а також документів, щодо звернень ОСОБА_1 за медичною допомогою внаслідок моральних страждань через ситуацію з механічними пошкодженнями його автомобіля цивільна справа та оглянута у судовому засіданні справа про адміністративне правопорушення № 744/196/21 не містять.

Такі встановлені судом обставини підтверджуються:

даними копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, де зазначено, що автомобіль ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 (аркуш матеріалів цивільної справи (далі а.с.) 4);

даними копії постанови Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року, винесеної у межах справи про адміністративне правопорушення № 744/196/21, з відміткою про набрання нею законної сили законної сили 29 квітня 2021 року, що підтверджує як письмовий доказ обставини ДТП (а.с. 5);

даними копії винесеної у межах справи про адміністративне правопорушення № 744/196/21 постанови Чернігівського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року, якою апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а постанова Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року щодо ОСОБА_2 без змін, адже такий документ як письмовий доказ доводить законність винесення постанови 23.03.2021 судом першої інстанції (а.с. 6-7);

даними копії схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 23.02.2021, котрою зафіксована дорожня обстановка, розташування транспортних засобів біля перехрестя доріг вулиць Паркова та Садова в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, а також характер механічних пошкоджень автомобілів, й на котрій маються підписи обидвох водіїв, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які вчинені без застережень (а.с. 8);

даними вказаних показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , котрими доводяться обставини відсутності порушень Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_1 ;

даними позовної заяви у частині моральних страждань позивача (а.с. 2), котрі доказами зі сторони відповідача в цілому не спростовані.

Встановлюючи такі обставини, суд не бере до уваги та відкидає зазначені показання у судовому засіданні неповнолітнього свідка ОСОБА_4 , котрі суд вважає дані ним з метою полегшити долю родича (відповідача ОСОБА_5 ), який доводиться цьому неповнолітньому свідкові вітчимом. Крім цього, суд зауважує, що показання неповнолітнього ОСОБА_4 певною мірою протирічать показанням більш неупередженого свідка, допитаного у судовому засіданні, а саме ОСОБА_3 , котра є більш незаінтересованою особою, оскільки родичем позивачеві не доводиться.

При встановленні наведених обставин суд також не бере до уваги та відкидає пояснення у судовому засіданні відповідача ОСОБА_5 із приводу приведеної вище його думки про радіус повороту автомобіля ОСОБА_1 , позаяк як слідує з матеріалів оглянутої у судовому засіданні справи про адміністративне правопорушення № 744/196/21, а саме з відібраного працівниками поліції пояснення самого ОСОБА_5 від 23.02.2021 (аркуш справи про адміністративне правопорушення 3), текст якого проголошувався та досліджувався судом у судовому засіданні у даній цивільній справі й не заперечувався відповідачем, ОСОБА_5 безпосередньо після ДТП пояснювалося, що причиною зіткнення автомобілів є те, що автомобіль ОСОБА_5 за сприяння наявної на дорозі ожеледиці занесло та викинуло вліво на зустрічну смугу руху, де назустріч автомобілю відповідача рухався автомобіль позивача, що вочевидь вказує на порушення саме відповідачем ОСОБА_5 , а не позивачем ОСОБА_1 , вимог п. 11.3 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що на дорогах із двостороннім рухом, котрі мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу. Більш того, згадана схема наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 23.02.2021 (копія на а.с. 8) вказує на те, що саме водій ОСОБА_5 , а не водій ОСОБА_1 допустив виїзд автомобіля на смугу зустрічного руху. Натомість ожеледиця, на яку намагається, поряд з іншим, покласти провину ОСОБА_5 , суд вважає, не знімає з відповідача вини у формі необережності, позаяк у таких не простих дорожніх умовах водій повинен бути більш уважним, аніж зазвичай, більш ретельно виконувати вимоги законодавства щодо вибору придатного в такій ситуації швидкісного режиму при наявній ускладненій дорожній обстановці, на що вказують приписи п. 12.1 Правил дорожнього руху.

За таких обставин, суд убачає за потрібне позов задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

На підставі ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, оскільки позивачеві ОСОБА_1 діяннями відповідача із приводу пошкодження автомобіля дійсно спричинені душевні страждання, то моральна шкода позивачеві має бути компенсована визначеною мірою відповідачем на підставі норм ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України.

Втім, заявлений позивачем розмір грошового відшкодування в 10000 гривень 00 копійок суд убачає завищеним, адже він повною мірою не співвідноситься із характером душевних страждань позивача, ступінь яких ще й до того ж не підтверджений будь-якими істотними висновками фахівців у галузі медицини.

Крім цього, при заявленні позовних вимог позивач посилався на дві підстави заявлення грошових вимог про компенсацію моральної шкоди, що знайшло відображення в його позовній заяві (а.с. 3 на звороті), а саме на:

а) душевні страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України);

б) душевні страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна (п. 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України).

Проте, за результатами розгляду справи суд констатує, що душевні страждання позивачем у зв`язку із протиправною поведінкою, обумовленою підставами п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, у даній цивільній справі в достатньому для самостійної компенсації грошима моральної шкоди не понесено, позаяк відповідач перед настанням наслідків, викладених у позові, не спрямовував свої діяння безпосередньо проти прав позивача, адже з його боку мала місце тільки вина у формі необережності при керуванні автомобілем, котрим відповідач не намагався завдати шкоду самому позивачеві чи його близьким, оскільки, як слідує з приведеного вище, автомобіль під керуванням позивача на смугу зустрічного руху при наявній ожеледиці занесло. Натомість саме по собі не вчинення відновлювального ремонту відповідачем на вимогу позивача прямо не може бути розцінене судом як протиправна поведінка безпосередньо щодо особи позивача, адже така поведінка не торкається якраз таких особистих немайнових прав позивача як здоров`я, життя, честь, гідність, ділова репутація, імені позивача, а стосується реалізації його майнових прав на компенсацію майнової шкоди, що може бути предметом зовсім іншого позову (відомості про заявлення ОСОБА_1 позовних вимог про відшкодування майнової шкоди внаслідок ДТП у справі взагалі не присутні).

Таким чином, виходячи з обумовлених засад відшкодування моральної шкоди, передбачених ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, а саме з характеру делікту, глибини фізичних та душевних страждань, відсутності погіршення фізичних здібностей потерпілого, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити наполовину, тобто в розмірі 5000 гривень 00 копійок, адже саме половина заявленої величини душевних страждань, на яку посилається позивач у позові (підстави за п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України) залишилася позивачем належним чином не доведеною.

Через те, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину сплаченого ним при подачі позову судового збору (квитанція про оплату на суму 908 гривень 00 копійок на а. с. 1) в розмірі 454 гривні 00 копійок (908 : 2 = 454) пропорційно до розміру позовних вимог, які задовольняються.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення немайнової (моральної) шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок грошової компенсації завданої моральної (немайнової) шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , частку оплаченого при пред`явленні позову судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених Цивільним процесуальним кодексом України дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до суду апеляційної інстанції через Семенівський районний суд Чернігівської області.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Дата складення повного рішення 03.09.2021.

Суддя: О. І. Гнип