Справа № 345/2497/21
Провадження № 22-ц/4808/1294/21
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 07 липня 2021 року під головуванням судді Юрчак Л.Б. у м. Калуш,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 04.06.2019 у Калуському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №194. Від шлюбу у них дітей немає. Причиною розлучення є різні погляди на життя, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, останні шість місяців подружжя проживає окремо. Шлюб носить формальний характер.

Просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 липня 2021 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яки зареєстрований 04.06.2019 у Калуському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №194.

Після розірвання шлюбу, прізвище позивачу повернуто дошлюбне - « ОСОБА_1 ».

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вона з відповідачем помирилася та бажає проживати разом.

Просить рішення суду скасувати, а її позовну заяву про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися. Враховуючи належне повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи та відсутність відповідача за зазначеною у позовній заяві адресою, колегія суддів згідно статті 372 ЦПК України перешкод у розгляді апеляційної скарги за їх відсутності не встановила.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі 04.06.2019 зареєстрували шлюб у Калуському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області актовий запис №194 (а.с.3).

Причиною розлучення є різні погляди на життя, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, останні шість місяців подружжя проживає окремо. Сім`я розпалася, шлюб носить тільки формальний характер.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1. ст.24 СК. України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України).

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11, «проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей».

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них. Розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права та врахував відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що вони з відповідачем помирилися та бажають проживати разом, не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу. Позивач скористалася своїм правом на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду такого позову, на момент розгляду справи у сторін не виникло заперечень, щодо розірвання укладеного між сторонами шлюбу.

Встановивши, що сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, а їх шлюб існує лише формально, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 .

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи і вимогам закону та з такими погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Крім того, в матеріалах справи (а.с. 37) міститься клопотання апелянта про слухання справи без її участі та просила залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.В. Пнівчук