Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2584/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Турок Б.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Королівська селищна рада про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Королівська селищна рада про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Позов мотивує тим, що позивачка власницею будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У даному будинку зареєстровані дочка позивачки ОСОБА_3 , та її колишній чоловік ОСОБА_2 .

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області №299 3171/14 від 30 10.2014 року шлюб між ними було розірвано.

Наразі уже пройшло більше 7-ми років як відповідач у даному будинку не проживає, а проживає своїх батьків.

Декілька разів, вона зверталася до відповідача з проханням, щоб виписався з будинку, однак нічого не вдавалося зробити.

Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідачем ОСОБА_2 , чим об`єктивне порушуються її права, крім того дана обставина впливає на розмір призначення субсидії на житлово-комунальні послуги, тому я змушена звернутися за захистом до суду.

Відповідач по справі не проживає у вказаному будинку вже більше семи років (що підтверджується довідкою з Королівської селищної ради №962 від 20.05.2021 року).

Оскільки будинок належить позивачу на праві приватної власності, а відповідач фактично не проживає в даному будинку, та припинив користуватися житловим будинком, перестав бути членом власника житлового будинку, позивач вважає, що відповідач втратив право користування цим житлом.

Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Щодо позову не заперечує.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Правовідносини між сторонами врегульовано нормами Житлового кодексу України та Цивільного кодексу України.

Загальними засадами дизпозитивності цивільного судочинства встановленими ст.13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право власності від 23.02.2005 р. (а.с.8).

У даному будинку зареєстровані дочка позивачки ОСОБА_3 , та її колишній чоловік ОСОБА_2 .

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області №299 3171/14 від 30 10.2014 року шлюб між ними було розірвано (а.с.11-13).

Згідно довідки Королівської селищної ради № 962 від 20.05.2021 року у даному будинку зареєстровані дочка позивачки ОСОБА_3 , та її колишній чоловік ОСОБА_2 , який за місцем реєстрації не проживає (а.с.16).

Так, відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Стаття 162 ЖК регулює відносини щодо оплати за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові.

Суд констатує, що припинення сімейних відносин не є підставою для втрати права користуватися житловим приміщенням, навіть у тому випадку, якщо його одноосібним власником є інший з подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Даючи оцінку доводам позову про втрату права відповідача на користування житловим будинком, суд виходить з наступного.

Зі змісту позовної заяви та доказів встановлено, що відповідач за адресою реєстрації в АДРЕСА_1 не проживає.

Як зазначено позивачем, відповідач покинув будинок після розірвання шлюбу з її дочкою у 2014 році.

Доказів того, що після 2014 року позичка створювала перешкоди відповідачу у проживанні в будинку чи не допускала його до житла чи іншим чином перешкоджала проживати в будинку матеріали справи не містять.

Таким чином не проживаючи в будинку понад шість років, відповідач втратив в установленому порядку право користування вказаним приміщенням жилого будинку.

Як передбачено ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою та інші.

Як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3)визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з роз`яснення, наданого Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року, Законом України від 11.12.2003р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З врахуванням вищенаведеного, вимога позову про визнання відповідача таким, що втратив право на користування будинком належному позивачу є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

В частині вимоги про зняття з реєстрації відповідача слід відмовити, оскільки така вимога, на переконання суду, окремого вирішення у даному випадку не потребує, а задоволення попередньої позовної вимоги є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстрації у спірному будинку, у порядку встановленого зазначеними Правилами та Законом.

У ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с. 1). Отже, дану суму слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Вимоги позову задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо