Справа № 576/2280/20
Провадження № 2/576/19/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2021 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого суддіУсенко Л.М.

секретар судового засіданняБірюк О.І.
розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу№ 576/2280/20
за позовомОСОБА_1
до відповідачаОСОБА_2

провизнання заповіту недійсним
учасники справи та представники: позивач представник позивача відповідача представника третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 . Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини дізналась, що батько залишив заповіт, в якому належний йому одноповерховий житловий будинок загальною площею 128,6 кв м, житловою площею 77,5 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , рідній сестрі позивача ОСОБА_2 , а саме: 61/100 частини будинку з відповідною частиною земельної ділянки, надвірних господарських та побутових споруд. Позивачу відповідно заповів 39/100 частини вказаного будинку та земельної ділянки.

Спірний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального округу Сумської області Зарубою О.В.

Позивач постійно проживає в даному будинку, зареєстрована в ньому, своїм коштом здійснила прибудову до будинку площею 13,8 кв.м. Фактично її було завершено пізніше, ніж батько склав заповіт, хоча точні параметри в ньому вказані.

З батьком мала добрі стосунки, жодних претензій до неї не висловлював, вона завжди допомагала, дбала про нього, тому має сумніви щодо його позиції при складанні заповіту зі зменшенням належної їй частки за законом як спадкоємцю першої черги.

Крім цього вважала оскаржуваний заповіт недійсним з причини порушення нотаріусом обов`язкових вимог до його посвідчення та складення.

Так, в заповіті ОСОБА_5 зазначив власноручно, що заповіт ним прочитано та підписано особисто. Втім не вказав, що заповіт ним прочитано саме вголос. Напис нотаріуса, що нібито заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_5 не підтверджується його власноручним записом, а конструкцію словосполучення в тексті заповіту - цей заповіт прочитаний - можна потрактувати як просто прочитаний нотаріусом (не вголос).

Також нотаріусом власноручно записано, що у зв`язку з хворобою та похилим віком заповіт посвідчений за адресою: АДРЕСА_1 , о 14 год. 10 хвил., однак, враховуючи хворобливий стан батька, вголос він заповіту не читав, про що ним письмово і зазначено, адже за вказаних обставин обов`язковою умовою посвідчення такого заповіту допускається виключно в присутності мінімум двох свідків.

Позивач сумнівається і щодо місця складання заповіту, оскільки за місцем проживання спадкодавця відсутні технічні засоби для цього. Вважає, що нотаріус мала вже завчасно виготовлений заповіт, попередньо отримавши від відповідача технічні параметри та документацію щодо реконструкції майна, а батько підписав заповіт, не зовсім усвідомлюючи, про що конкретно йдеться у ньому.

Також в заповіті є невідповідність написання прізвища позивача: замість ОСОБА_6 , зазначено ОСОБА_7 . Вказані обставини свідчать про недійсність такого заповіту, можливих домовленостей відповідача з третьою особою, введення батька в оману щодо фактичного змісту заповіту, оскільки порушені обов`язкові вимоги до його посвідчення та складання.

Тому просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального округу Сумської області Зарубою О.В. 01.04.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 739.

Відповідач не погодилась із позовом та направила відзив, в якому зазначила, що їх з позивачем батько при складані заповіту мав право розпоряджатись своїм майном, це була його воля та вибір. У заповіті зазначено: „Цей заповіт прочитаний та підписаний мною особисто". Вона також дбала про батька, жила разом з ним, і віг зробив свій вибір, який необхідно поважати. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування особу з числа спадкоємців за законом і може заповідати майно в розмірах, в яких він хоче і кому хоче. Батько мав певні проблеми з ногами, йому важко було пересуватись на великі відстані, але мав чистий розум, усвідомлював свої дії, і не мав будь-яких фізичних чи розумових вад, які б заважали особисто прочитати заповіт вголос. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідь на відзив, а також письмові пояснення від третьої особи до суду не надходили.

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2020 року по справі відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгяд справи в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що нотаріусом порушена форма складання заповіту, а наявність багатьох порушень є підставою для визнання його недійсним. На час посвідчення заповіту документи на прибудову, що відбувалась за її особисті кошти, були в стадії оформлення, тому частина споруд була зареєстрована через 10 місяців після складання заповіту і батьку не належить. Заповіт складений вдома, але батько нотаріуса не запрошував, його паспорт нотаріус не використала. Має сумніви, що він розумів зміст заповіту, який повинен був прочитаний вголос, але про це в заповіті не вказано. Про наявність заповіту дізналася після смерті батька, підпис та воля його.

Представник позивача - адвокат Сомок О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені в позові. Крім цього висловила сумнів щодо переліку спадкового майна та поділу спадкового будинку в натурі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Повідомила, що батько просив покликати нотаріуса, що вона і зробила. ОСОБА_8 приїхала, пройшла до кімнати батька, вони залишались певний час наодинці. Коли вийшла, то сказала, що він хоче заповіт і які потрібні документи. В БТІ швидко видали технічний паспорт. Коли нотаріус приїздила наступного разу, відповідач присутня не була. Але через кілька днів батько розповів, що склав заповіт. Додому нотаріуса запросили, бо батько з 2013 року мав проблеми з ногами, також йому могло запаморочитися в голові. Щодо порядку користування будинком, то 30 років тому ОСОБА_1 з чоловіком перейшли жити до своєї половини будинку та не мали відношення до неї з батьками.

Представник третьої особи - адвокат Рубан О.М. в судовому засіданні пояснив, що процедура посвідчення заповіту проведена нотаріусом відповідно діючого законодавства, заповіт складений у кабінеті нотаріуса за допомогою технічних засобів. Посвідчення заповіту відбувалось за місцем проживання спадкодавця через складнощі його прибуття до нотаріуса. Просив відмовити у задоволенні позову.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що як дільничний терапевт знає дану сім`ю більше 30 років, бувала там майже кожного тижня. Їх мати була сліпа, без ніг і прикута до ліжка, тому навідувалась часто. Про намір скласти такий заповіт знала давно, батьки казали, що більшу частину хочуть віддати ОСОБА_10 , бо вона за ними доглядає. Викликали нотаріуса додому, бо ОСОБА_5 погано ходив, далі подвір`я не зміг би піти, але повністю відповідав за свої дії. Хворів на склероз - мав хворі судини, років 5 нікуди з двору не виходив. При цьому був у здоровому розумі, однак якщо закрутиться в голові, міг впасти.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що з батьками сторін спілкувалась тісно, інколи ОСОБА_2 просила допомогти по господарству, тоді вона готувала їжу чи щось допомагала по будинку. Знала давно за заповіт, знала також, в яких частинах буде розподілене майно. ОСОБА_5 казав якщо не зробить заповіт, то ОСОБА_12 залишиться на вулиці. Він ходив у магазин, бо недалеко знаходиться, але на далеку відстань не наважувався йти. ОСОБА_13 у нього був ясний, за заповіт думав давно, все вирішив по частках. Казав сусідам, що доньки також знали про це.

Заслухавши позивача, її представника, відповідача, представника третьої особи та свідків, безпосередньо дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Глухові Сумської області помер спадкодавець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є батьком сторін у справі.

Цей факт підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 , що видане Глухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ІНФОРМАЦІЯ_2, зроблено відповідний актовий запис № 80, а також копіями свідоцтв про народження позивача та відповідача (а.с. 7, 10, 52).

ОСОБА_5 за життя залишив заповіт, посвідчений із застосуванням технічних засобів за місцем проживання спадкодавця о 14-10 год. 01.04.2015 року приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального округу Зарубою О.В., за реєстром № 739, яким належну йому на праві особистої власності 61/100 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, відповідною частиною земельної ділянки, а саме: 2-1 кухня площею 15,6 кв.м, 2-2 житлова, площею 16,9 кв.м., 2-3 котельня площею 0,6 кв.м, 2-4 житлова, площею 18,9 кв.м, 2-5 житлова, площею 22,0 кв.м, І коридор площею 1,9 кв.м, ІІ кладова площею 4,0 кв.м, Ѕ частина Б - сараю, Ѕ частина В - погреба, Ѕ частина У - вбиральні, Ѕ частина огорожі № 1-5 заповів дочці та відповідачу по справі ОСОБА_2 ; належну йому на праві особистої власності 39/100 частину вказаного будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель, відповідною частиною земельної ділянки, а саме: 1-1 коридор площею 6,2 кв.м, 1-2 ванна площею 7,6 кв.м, 1-3 кухня площею 8,4 кв.м, 1-4 житлова, площею 8,1 кв.м, 1-5 житлова, площею 11,6 кв.м, 1-6 передпокій площею 6,8 кв.м, Ѕ частина Б - сараю, Ѕ частина В - погреба, Ѕ частина У - вбиральні, Ѕ частина огорожі № 1-5 заповів дочці та позивачу по справі ОСОБА_1 (а.с. 9).

Адреса житлового будинку, житлова та загальна площа будинку в заповіті відсутні.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 03.03.2016 за № 54526350, ОСОБА_5 є власником в цілому житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 128,6 кв.м, житловою площею 77,5 кв.м, на підстваві договору дарування від 06.12.1986 року. Рішення про державну реєстрацію прав на будинок від 26.02.2016 (а.с. 17).

Загальна площа кімнат у житловому будинку, який згаданий в заповіті, становить 128,6 кв.м, що відповідає інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по будинку АДРЕСА_1 , а також технічному паспорту, що складений 10.12.2015 року (а.с. 11-16).

Також з технічного паспорту вбачається, що будинок поділений на дві окремі частини. Відомості по першій частині будинку співпадають з переліком майна у заповіті на користь позивача, а по другій частині - на користь відповідача. Надвірні будівлі ОСОБА_5 заповів донькам у рівних частинах.

У цьому ж будинку ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав по день смерті разом з родиною, у тому числі позивачем та відповідачем по справі, про що свідчить довідка виконкому Глухівської міської ради (а.с. 8).

24 червня 2020 року Глухівською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 55/2020 після смерті ОСОБА_5 на підставі заяви доньки спадкодавця ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом (а.с. 37).

14 серпня 2020 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась інша донька спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 48).

Відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

За вимогами ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам Цивільного кодексу України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

ОСОБА_5 був дієздатним, особисто підписав заповіт, який за допомогою загальноприйнятих технічних засобів складений нотаріусом та посвідчений ним. Через 44 хвилини після посвідчення зареєстрований у спадковому реєстрі за № 739 (а.с. 9, 42).

Позивач стверджувала, що її батько підписав заповіт не зовсім усвідомлюючи про що йдеться з огляду на його вік та фізичний стан.

Разом з цим заповіт хоча і складений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів за місцем проживання спадкодавця, але прочитаний та підписаний ОСОБА_5 особисто, про що свідчить його підпис.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_11 стверджували, що задовго до складання заповіту ОСОБА_5 не приховував своїх планів, повідомляв, що більшу частину бажає віддати ОСОБА_2 . Нотаріуса викликали додому, бо ОСОБА_5 мав хворі ноги та судини, майже не виходив із двору. Але до смерті не було сумнівів, що він має ясний розум та відповідає за свої дії.

Із клопотаннями про призначення будь-яких ексрертиз щодо психічного чи фізичного стану здоров`я спадкодавця сторони не звертались, медичних карток чи інших доказів нявності у ОСОБА_5 хвороб, які б завадили померлому усвідомлювати суть заповіту позивач не надала.

Тому суд не має сумнівів, що при складанні заповіту волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі, а також, що в момент складання заповіту він розумів значення своїх дій і міг керувати ними.

Додатково слід зазначити, що за життя заповідач мав можливість у будь-який час скасувати заповіт. Право заповідача на скасування заповіту є невід`ємною частиною гарантованої Цивільним кодексом України свободи заповіту. Підставою скасування заповіту може бути тільки воля та бажання заповідача, який під час цієї дії був дієздатним, усвідомлював значення своїх дій, міг керувати ними та не помилявся щодо настання правових наслідків. Оскільки заповіт є одностороннім правочином, то згода осіб, зазначених в заповіті на його скасування не потрібна.

Статтею 1254 ЦК України передбачені способи скасування заповіту: складання нового заповіту, який скасовує попередній, та скасування заповіту шляхом вчинення самостійного одностороннього правочину - скасування заповіту.

Наявна в матеріалах справи довідка зі спадкового реєстру підтверджує, що за життя спадкодавець не змінив своєї волі.

Згідно п. 1.7 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296, в редакції чинній на час посвідчення заповіту (далі - Порядок), нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом.

Однак, саме по собі незазначення заповідачем в тексті заповіту, що його прочитано особисто саме в голос, за встановлених судом обставин (про можливість ОСОБА_5 усвідомлювати свої дії, його впевнене бажання скласти заповіт, залишивши саме відповідачу більшу частину будинку, відповідність розподілу спадкового майна фактичному користуванню будинком, прочитання ним заповіту) не тягне за собою його недійсність.

Пунктами 2.1, 2.2 глави 3 ІІ розділу Порядку передбачено, що заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус перевіряє, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства.

В заповіті відсутня адреса житлового будинку, щодо якого зробив розпорядження ОСОБА_5 .

Однак, сторони не вказували на це як на недолік заповіту. Навпаки, їх поведінка свідчила про цілковиту згоду в частині розуміння предмету спадкового майна. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_5 володів також яким небудь іншим будинком. Технічні характеристики складових спадкового будинку в повній мірі співпадають з такими у технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1 .

Відомостей про відмову нотаріуса видати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину через неможливість виконати заповіт, матеріали справи не містять.

Щодо наявності серед спадкового майна ОСОБА_5 особистої власності позивача, то остання не позбавлена можливості підтвердити належне їй право власності у передбачений законом спосіб, у тому числі в судовому порядку за відповідним позовом.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що оспорюваний заповіт за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Обставин, які б свідчили, що волевиявлення заповідача не відповідало його волі, не встановлено.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу Українисуд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду черезГлухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 21 квітня 2021 року.

Суддя Л.М. Усенко