Справа №442/4218/20
Провадження №2/442/126/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

за участю секретаря Далявської Л.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Захарка Б.В., Шепетяка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицького дочірного лісогосподарського підприємства «ГАЛСІЛЬЛІС» про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду із позовом про визнання двох наказів про звільнення довірителя, стягнення заборгованості по заробітній платі, а також про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представники підтримали вимоги, послалися на безпідставність виданих наказів про звільнення їх довірителя, відсутність їх нормативної конкретизації, при цьому послались на практику ВС з подібних питань; додали, що при звільненні також не виплачено розрахунок, а відтак стягненню підлягає середньомісячний заробіток.

Представники відповідача заперечили проти позову, зазначивши, що позивачем допущено порушення своєї посадової інструкції. За наслідками його недогляду Самбірським ВП внесено відомості про кримінальне правопорушення.

Відзив подали із порушенням строку, недобросовісно виконували обов`язки щодо доказів, що змусило суд їх витребовувати по частинах в порядку ч.7 ст.81 ЦПК України, що в цілому призвело до невиправданого порушення строків судового розгляду з незалежних від суду причин.

Станом на час звернення до суду, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» діяв у редакції від 18.04.2020 року і така не містила того, що представник позивача(котрий підписував позов) зазначив у поданій ним позовній заяві, а саме, «… що строки визначені статтею 233 КЗпП України продовжуються на строк дії такого карантину». Відтак, стороною позивача: умисно зазначено суду неправду; жодним іншим людським і законним способом не обґрунтовано пропуск терміну на звернення із позовом до суду (хоча в заяві про ознайомлення з наказом №10к вказувалось про бажання оскаржувати його до суду); як наслідок не обґрунтовано причин такого пропуску; не заявлено відповідне клопотання на його поновлення судом.

Частиною 4 пункту 4 ППВСУ №9 від 06.11.1992 року вказано, що оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов`язки сторін.

Отже, з приводу обставин справи:

За хронологією, ОСОБА_2 31.03.2020 року подав директору ДЛГП «Галсільліс» заяву з проханням звільнити його із займаної посади. Дана заява не містила зазначених підстав такого прохання.

Тим часом, адміністрація підприємства організувала проведення ревізії прийому-передачі обходу №2 Самбірської техдільниці і встановила самовільну рубку 40 дерев.

Територія, на якій встановлено цю незаконну рубку входила в зону відповідальності позивача, а згідно п.1 його функціонально-посадової інструкції, майстер лісу забезпечує на закріпленій за ним ділянці роботи раціональне використання, охорону і захист, відтворення лісів…, а згідно п.6 - він зобов`язаний був проводити ревізію обходів, спостерігати за належним утриманням лісниками кордонів та всього дорученого лісникам майна.

Зважаючи на це, адміністрація прийняла рішення звільнити позивача і керівником Дрогобицького дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» видано з приводу цього аж два накази:

- наказ директора ДЛГП «Галсільліс» від 15 квітня 2020 року № 27 «Про результати передачі обходу № 2 Самбірської техдільниці», пунктом 1, якого за одноразове грубе порушення трудової дисципліни, що виявилось у одноразовому грубому порушенні своїх прямих обов`язків звільнено майстра лісу ОСОБА_2 по ст.ст. 40, 41 КЗпП України;

- наказ директора ДЛГП «Галсільліс» від 15 квітня 2020 року № 10-к «Про звільнення з роботи», пунктом 2, якого звільнено з роботи майстра лісу Самбірського лісництва ОСОБА_2 по ст. ст. 40, 41 КЗпП України (за одноразове грубе порушення трудової дисципліни, що виявилося у одноразовому грубому порушення своїх прямих обов`язків) згідно наказу Дрогобицького ДЛГП Галсільліс» за № 27 від 15 квітня 2020 року.

В першому наказі відображено факти, що встановлені в результаті ревізії та констатовано їх. Яке відношенні ці факти мають до позивача в наказі не відображено. Тобто, жодним чином не наведено підстав, які б вказували на виявлені факти та їх взаємозв`язок із посадовими обов`язками ОСОБА_3 , їх невиконання чи порушення. Пункт 1 даного наказу, де йдеться про звільнення позивача, є узагальненого змісту з тавтологічними словосполученнями, що не мають жодного змістовного навантаження. Наведені норми ст.ст.40,41 КЗпП не конкретизовані в частині підстав припинення трудового договору, тобто не зазначено ні частин, ні пунктів даних статтей.

Пункт 2 другого наказу дублює пункт 1 першого та посилається на нього. Відтак, містить ті самі недоліки. Саме його внесено у запис про звільнення до трудової книжки позивача та і з ним його ознайомлено.

Зважаючи на зазначене, обидва накази не відповідають вимогам закону та підлягають до скасування, а вимоги про це - до задоволення.

Недоречним є посилання представника позивача у ч.3 позовної заяви на постанови Верховного Суду з приводу позицій звільнення працівника на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, оскільки ні в першому, ні у другому наказі даний пункт ні частину - не зазначено.

Щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 33 561, 98 гривень, то на час розгляду такої заяви згадана заборгованість була виплачена у повному обсязі, що ствердив в судовому засіданні представник позивача та просив не враховувати цю вимогу при винесенні рішення.

Поданий керівником ДЛГП «Галсільліс» наказ №11 від 12 квітня 2021 року про звільнення ОСОБА_2 з посади з 15 квітня 2020 року по ст. 38 КЗпП України, розглядається судом як акт, що по суті задовільнив подану працівником заяву про звільнення його із займаної посади, а тому вимога про його на роботі поновлення на роботі також не може бути задоволена, як і вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки така згідно ч.2 ст.235 КЗпП України є похідною від попередньої.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача 1681,60 грн судового збору на користь держави, так як позивач звільнений від сплати такого та на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн (квитанція №191 від 29.09.2020 року в ПАТ АБ «Укргазбанк»).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 41, 263-266 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу директора ДЛГП «Галсільліс» від 15 квітня 2020 року № 10-к «Про звільнення з роботи», яким звільнено з роботи майстра лісу Самбірського лісництва ОСОБА_2 по ст. ст. 40, 41 КЗпП України (з одноразове грубе порушення трудової дисципліни, що виявилося у одноразовому грубому порушення своїх прямих обов`язків) згідно наказу Дрогобицького ДЛГП Галсільліс» за № 27 від 15 квітня 2020 року.

Визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу директора ДЛГП «Галсільліс» від 15 квітня 2020 року № 27 «Про результати передачі обходу № 2 Самбірської техдільниці», яким за одноразове грубе порушення трудової дисципліни, що виявилось у одноразовому грубому порушенні своїх прямих обов`язків звільнено майстра лісу ОСОБА_2 по ст.ст. 40, 41 КЗпП України.

Стягнути з Дрогобицького дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс» (КОД ) в користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Дрогобицького дочірного лісогосподарського підприємства «ГАЛСІЛЬЛІС» на користь держави 1681,60 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2021 року.

Суддя Медведик Л.О.