Справа №521/5432/21
Провадження №2/521/3170/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мурзенко М.В.,

при секретарі - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Швець Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся з позовом представник ОСОБА_1 - адвокат Грігорова Г.Л. до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (змінено назву на Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Швець Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що у березні 2021 року позивачу стало відомо що відносно неї було відкрито виконавче провадження № 56005102, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця Долинського М.М. щодо стягнення грошових коштів. Після отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження, позивачу стало відомо, що 01.06.2017 року приватним нотаріусом Київського місткого нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис № 4061 про стягнення з позивача на користь ПАТ «КБ Приват Банк» заборгованість у розмірі 118093,77 грн. ОСОБА_1 зазначила, що жодних засвідчених договорів між позивачем та ПАТ «КБ «Приват Банк» вона не укладала, у позивачки взагалі відсутній договір про будь-яке грошове зобов`язання. Вказала, що на день вчинення виконавчого напису, редакція переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затверджених постановою КМУ України від 29.06.1999 року № 1172 не передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі договору, який нотаріально не посвідчений. Зважаючи на вищевикладене, позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 19.04.2021 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 25.05.2021 року. Також, вирішено питання щодо витребування доказів.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 25.05.2021 року вирішено питання щодо витребування доказів.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.07.2021 року (протокольною) по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.08.2021 року.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явився. Представником позивача через канцелярію суду було подано заяву, в якій вона вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд справу слухати за їх відсутності.

Представник відповідача - АТ «КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Поштовим зв`язком був надісланий відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Приват Банк» був укладений кредитний договір № б/н від 31.03.2011 року, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у порядку та на умовах визначених договором. Станом на 31.03.2017 року позичальником не виконані умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Сума боргу становить 118093,77 грн. з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту - 8441,61 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 99666,76 грн.; заборгованість з пені та комісії - 3885,70 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5599,70 грн. Зазначили, що АТ «КБ «Приват Банк» подали до приватного нотаріуса всі необхідні документи до переліку для вчинення виконавчого напису, а саме: кредитний договір, засвідчений банком розрахунок про заборгованість, в котрому у повній мірі відображені всі операції позивача щодо погашення заборгованості, а тому підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає. Окрім того, позивачем не доведено факт погашення суми боргу. (а.с.33-46)

Представником позивача було надано відповідь на відзив (а.с.68-69), відповідно до якого, представником заначено, що у додатках до відзиву відповідач надав анкеду-зачву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку, додаткову інформацію та довідку про умови кредитування з використанням кредитки, але саме договору надано не було. Тобто, між позивачкою та АТ «КБ Приват Банк» не було укладено нотаріально посвідчених договорів кредитування і тому не існувало документів визначених Переліком документів за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Швець Руслан Олегович в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. На виконання ухвали Малиновського районного суду м.Одеси було надіслано належним чином посвідчений виконавчий напис, та копії документів на підстав яких його було вчинено. (а.с.55-66)

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні було встановлено, що 31.03.2011 року між сторонами АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, у формі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк. (а.с.37-40)

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. з заявою про вчинення виконавчого напису. (а.с.57). Також, АТ КБ «Приватбанк» до заяви про вчинення виконавчого напису було долучено анкета-заява про приєднання до умов та Правил банківських послуг у ПриватБанку б/н від 31.03.2011 р.(а.с.58), розрахунок суми заборгованості за договором б/н від 31.03.2017 р. (а.с.59-60), письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором б/н від 31.03.2011 року (а.с.61-63).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 01.06.2017 року вчинено виконавчий напис № 4061, відповідно до якого, приватному нотаріусом пропоновано стягнути заборгованість з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк» суму заборгованості у розмірі 118093,77 грн., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту - 8441,61 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 99666,76 грн.; заборгованість з пені та комісії - 3885,70 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5599,70 грн. (а.с. 56)

Також, з матеріалів справи вбачається, що на підставі вчиненого виконавчого напису № 4061 від 01.06.2017 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. 16.03.2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.87), винесено постанову про арешт майна боржника від 04.06.2019 року.

Частиною першою статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17.

Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі N 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19).

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від АТ КБ «Приватбанк» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту або здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», зазначений у виконавчому написі, є безспірним.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, після 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Оспорюваний виконавчий напис було видано 01.06.2017 року, що свідчить про незаконність його вчинення.

Доводи представника АТ «КБ «ПриватБанк», що ними були подані приватному нотаріусу усі передбачені законодавством документи, якими підтверджується безспірність заборгованості ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки суперечать правовим висновкам, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц в якій зазначено, що хоча вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які подані згідно з відповідним Переліком документів, однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, оскільки боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 92, 141, 258-259, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Швець Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений Швець Русланом Олеговичем, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 01 червня 2017 року, реєстр. 4061.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 31.08.2021 року.

Головуючий: