Справа № 628/198/21
Провадження №2/628/332/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2021 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

у складі судді Литвинова А.В.,

за участю секретаря Борщової О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Куп`янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

В інтересах ОСОБА_1 до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до Сеньківської сільської ради Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно звернувся адвокат позивача ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог адвокат зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.02.1992 року ОСОБА_1 є власником 23/25 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 серпня 2018 року яка набула у власність 23/25 частини вказаного будинку. Вказані 23/25 частки домоволодіння складаються з житлового будинку загальною площею 64,2 кв.м. та господарських будівель: гараж-літ. В, сарай-літ. Г, сарай літ. Ж, сарай літ. З, сарай-літ. К, погріб-літ. Д, літньої кухні- Г1, ворота-№1, огорожа-№2. Інші 2/25 частки домоволодіння належали ОСОБА_3 , яка складалася з одного житлового будинку без надвірних будівель.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем останньої була її донька - ОСОБА_4 відповідно до заповіту від 18.02.1983 року за №15. ОСОБА_4 , не прийняла спадщину на вказану частину домоволодіння, через його зношеність. Рішенням виконкому Сеньківської сільської ради №22 від 15.03.1994 року їй було надано дозвіл на знесення відповідного будинку. У зазначеному рішенні вказано, що згідно акту обстеження будинок старий , процент зношення становить 70%, ремонту не підлягає . Відповідно до цього ж рішення , житловий будинок який належав ОСОБА_3 , признали не придатним для подальшої експлуатації, надали дозвіл ОСОБА_5 на його знесення, а також було вирішено скасувати особистий рахунок відкритий на ім`я спадкодавці. Отже вищезазначене домоволодіння складалося з двох житлових будинків, та належали двом різним власникам у відповідних частинах. А оскільки, 2/25 частини будинку на теперішній час ліквідовані, тому позивач змушена звернутись до суду про визнання за нею на одну цілу домоволодіння та надвірних будівель при ньому.

У судове засідання сторони не з`явилися. В заяві представник позивача - адвокат Слупицький В.С. просив розглядати справу за його та позивача участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, проти задоволення позову не заперечують.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності 23/25 частки домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищезазначений будинок належить їй на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.08.2018 року, відповідно до якого остання успадкувала його після смерті чоловіка - ОСОБА_6 , який володів цією частиною будинку на підставі свідоцтва про право приватної власності від 13 лютого 1992 року за реєстровим № 4565. (а.с. 4-6).

Відповідно до технічного паспорту КП «Куп`янське бюро технічної інвентаризації» від 22.06.2020 року №б/н, вказані 23/25 частки домоволодіння складаються з житлового будинку загальною площею 64,2 кв.м. та надвірних будівель: гараж-літ. В, сарай-літ. Г, сарай літ. Ж, сарай літ. З, сарай-літ. К, погріб-літ. Д, літньої кухні- Г1, ворота-№1, огорожа-№2 (а.с.7-11).

Інші 2/25 частки домоволодіння належали ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право приватної власності від 13 лютого 1992 року за реєстровим № 4565.

Відповідно до довідки виконкому Сеньківської сільської ради від 29.05. 1991 року за № 627 вказана частина домоволодіння складалася з одного житлового будинку без надвірних будівель. (а.с.13).

Згідно рішенням виконкому Сеньківської сільської ради за №44 від 11.06.1991 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 складається з двох житлових будинків, та належала ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . (а.с.14).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Сеньківською сільською радою Куп`янського району Харківської області (а.с.15).

Спадкоємцем останньої була її донька - ОСОБА_4 , відповідно до заповіту від 18.02.1983 року за №15. ОСОБА_4 , не прийняла спадщину на вказану частину домоволодіння, через його зношеність. Рішенням виконкому Сеньківської сільської ради №22 від 15.03.1994 року їй було надано дозвіл на знесення відповідного будинку. У зазначеному рішенні вказано, що згідно акту обстеження будинок старий, процент зношення становить 70% , ремонту не підлягає . Відповідно до цього ж рішення , житловий будинок який належав ОСОБА_7 , признали не придатним для подальшої експлуатації, надали дозвіл ОСОБА_5 на його знесення, а також було вирішено скасувати особистий рахунок відкритий на ім`я спадкодавці. (а.с.16).

Тобто виходячи з зазначеного, було ліквідовано 2/25 частини домоволодіння, яке знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , складалось з двох житлових будинків, які належали двом різним власникам у відповідних частинах.

Враховуючи вищенаведене, а саме що 2/25 частини будинку на теперішній час ліквідовані, є підстави вважати 23/25 частини домоволодіння одним цілим, так як вони складаються з одного житлового будинку та господарських будівель при ньому, які належать на праві власності позивачці.

Відповідно до ст. 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмова власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`заннями власника; реквізиції; конфіскації, припинення юридичної особи чи смерті.

Згідно з положеннями ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Отже умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно до вимог ст. 349 ЦК України є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна, тощо (Постанова ВС від 17.01.2019р. № 708/254/18).

Позивач просить суд припинити право власності на 2/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстроване за ОСОБА_4 , яке належало попередньому власнику ОСОБА_7 .

Як на підставу припинення права спільної часткової власності на житловий будинок позивач посилається на те, що 2/25 частина будинку, яка належала на праві власності ОСОБА_7 знищена, а власник помер.

Ст.346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмова власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації, припинення юридичної особи чи смерті.

Згідно з положеннями ст.349ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Отже умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно до вимог ст.349ЦК України є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна, тощо (Постанова ВС від 17.01.2019р. № 708/254/18).

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо звернення за життя власника 2/25 часток вищевказаного будинку ОСОБА_7 в добровільному порядку до органу БТІ або органів державної реєстрації прав на нерухоме майно із заявою про внесення змін до державного реєстру прав на нерухоме майно у зв`язку зі знищенням його частки. Власник 2/25 частки будинку ОСОБА_7 померла у 1994 році, спадщину на зазначене майно ніхто не прийняв, що виключає можливість звернення власника до органів державної реєстрації прав на нерухоме майно з відповідною заявою.

Враховуючи викладене, виходячи з вимог ст.ст. 346, 349 ЦК України, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині припинення права спільної часткової власності та визнання права власності за позивачем на одну цілу домоволодіння, а саме житлового будинку та надвірних будівель при ньому, розташованих адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,4,5, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності на домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на одну цілу частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку загальною площею 64,2 кв.м., житловою 39,9 кв.м. та надвірних будівель: гараж-літ. В, сарай-літ. Г, сарай літ. Ж, сарай літ. З, сарай-літ. К, погріб-літ. Д, літньої кухні- Г1, ворота-№1, огорожа-№2.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Роз`яснити сторонам, що на підставі пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» в редакції Закону України № 731-IX від 18.06.2020 під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи може продовжити процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлений 19 квітня 2021 року.

Головуючий А.В.Литвинов