Справа №442/6835/21
Провадження №2/442/1410/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Павлів З.С.

за участю секретаря судового засідання Леськів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що йому на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 . З 2014 року відповідачка зареєстрована у вказаній квартирі, однак проживала там лише декілька місяців і в подальшому переїхала. Після цього відповідачка жодного дня за місцем своєї реєстрації більше не проживала, з ним не спілкується, кошти за комунальні послуги не сплачує. Факт не проживання відповідачки у вказаній квартирі підтверджується Актом №145 від 10.08.2020. Зазначає. Що вказані обставини породжують для нього, як власника житла, негативні наслідки.

Процесуальні дії суду:

Ухвалою судді від 31.08.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Розгляд справи призначено на 17.09.2021.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суду причини неявки.

При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів неповажною та розглянув справу у їх відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 19.09.2014 ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №021 ОСОБА_2 зареєстрована у вищевказаній квартирі.

Згідно акт про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 10.08.2021 ОСОБА_2 не проживає у вказаній вище квартирі з 2014 року.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч.4 ст.156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 465/8613/13-ц (провадження № 61-16222св18).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 2.12.2010 у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

З роз`яснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Беручи до уваги те, що місце реєстрація місця проживання є лише фактом підтверджуючим місце знаходження особи і жодним чином не впливає на володіння нерухомістю, право на яку документально підтверджено у встановленому законом порядку, суд вважає вимоги позовної заяви підставними.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене, зокрема те, що відповідач понад 1 рік не проживає у спірному помешканні, не користуються ним, не несе витрат по його утриманню,що свідчить про свідому втрату інтересу до спірного помешкання, а позивач як власник житла, має право вільно володіти, користуватися, та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, в тому числі й має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним помешканням, а тому суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 264, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя Павлів З.С.