14.04.2021 227/4040/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 квітня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Голомідовій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості в розмірі 15136,18 грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі 2102,00 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 27.08.2010 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір №56/02-ДК-01314 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. 18.03.2015 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 підписано Додатковий договір №2 до Договору №56/02-ДК-01314 від 27.08.2010 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до умов якого банк встановлює відповідачу кредит у сумі 7600,00 грн. зі сплатою 24% річних, строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. Позивачем всі зобов`язання за кредитним договором були виконані в повному обсязі. На сьогоднішній день відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 15136,18 грн., яка складається з: 7599,70 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 6087,40 грн. проценти за користування кредитом; 9,00 грн. комісія; 203,63 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 445,46 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 790,99 втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 09.10.2020 року справу передано на розгляд судді Хоменко Д.Є. Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Хоменко Д.Є. від 26.10.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Згідно розпорядження керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2020 року № 576 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 227/4040/20 року через відрядження судді Хоменко Д.Є. до іншого суду строком на один рік. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 року вказану цивільну справу було передано на розгляд судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєвій В.В., яка прийняла вказану справу до свого провадження ухвалою від 02.12.2020 року та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16.12.2020 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті.

Сторони по справі в судові засідання неодноразово не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує, відповідач жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не подавав, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем подано не було.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2010 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір №56/02-ДК-01314 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (а.с. 88-90). За умовами вказаного договору позивачем було відкрито відповідачу картковий рахунок в грн. для обліку по ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги банку. Пунктом 1.2 вказаного договору встановлено, що банк відкриває клієнту відновлювану кредитну лінію за наступних умов: отримання клієнтом заробітної плати шляхом її зарахування на картрахунок; наявності договору про надання послуг по зарахуванню заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, на карткові рахунки, укладеного між банком та організацією.

12 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір №1 до Договору №56/02-ДК-01314 від 27.08.2010 року про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, відповідно до п.п.1.1 якого назву договору було змінено з «Договір про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою; №56/02-ДК-01314» на «Договір №56/02-ДК-01314 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки». (а.с.5)

Згідно умов п.п.1.1.-1.3. Додаткового договору №1 Банк на підставі наданих клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України, документів відкриває клієнту рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний», а саме поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку. Банк надає клієнту платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та ПІН конверт до неї. Процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає 0,00 проценти річних. Процентна ставка на залишок коштів за послугою «Мобільні заощадження» складає 9,0 процентів річних. Банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять клієнту, та забезпечує проведення розрахунків за операції, в тому числі здійсненими з використанням Платіжної картки, в межах витратного ліміту, а Клієнт зобов`язується здійснювати оплату послуг банку за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому Тарифами.

Між сторонами було укладено Додатковий договір № 2 до Договору №56/02-ДК-01314 від 27.08.2010 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до якого підпункт 1.1.4 Розділу І Договору було викладено в новій редакції, а саме Банк встановлює Клієнту Кредит у сумі 7600,00 грн. Строк дії Кредиту встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін Кредит подовжується на строк дії Платіжної картки. Процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає 24,0 % річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за Несанкціонованим овердрафтом складає 35,0 % річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого Кредиту складає 0,00 (Нуль). За умов безготівкового розрахунку Платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування Кредитом протягом Грейс - періоду складає 0,001 % річних. (а.с.6)

З матеріалів справи також вбачається, що 18 березня 2015 року відповідач ОСОБА_1 підписав заяву на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи (а.с. 7). Окрім того, відповідача під особистий підпис було повідомлено про умови кредитування, зокрема, про максимальний строк кредитування (36 місяців), тип платіжної картки, виданої клієнту, а також про розмір максимального кредитного ліміту, який може бути встановлено на картковий рахунок (а.с. 8).

Факт користування кредитними коштами відповідачем підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 91-127).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 29.09.2020 року загальний розмір заборгованості за наданим кредитом становить 15136,18 грн., який складається з: : 7599,70 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 6087,40 грн. проценти за користування кредитом; 9,00 грн. комісія; 203,63 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 445,46 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 790,99 втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. (а.с.11-14)

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за основним боргом (кредитом) в розмірі 7599,70 грн.

Щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 6087,40 грн., які були нараховані за період з 07.04.2015 по 08.11.2019 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.

З доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання позичальника ОСОБА_1 вбачається, що у останнього термін дії банківської платіжної картки № НОМЕР_2 до листопада 2016 року. (а.с.11).

З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані позивачем по 08.11.2019, до стягнення заявлена заборгованість по процентам за користування кредитом з 07.04.2015 по 08.11.2019 року.

Проте, згідно із умовами Кредитного договору строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки, тобто до 30.11.2016 року.

Нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору суд вважає неправомірним, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки судом встановлено, що банківська платіжна картка мала строк дії до листопада 2016 року, що відповідає строку кредитування, іншого строку дії договору та інших умов виконання зобов`язань сторони не передбачили, суд дійшов висновку про те, що нарахування процентів за кредитним договором після спливу вказаного строку припиняється, що відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, який згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має враховуватися судами. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 26.11.2016 року розмір процентів, нарахованих за користування кредитом, становив 1257,61 грн. (а.с.12 зв.), і тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивачем зроблено розрахунок трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (а.с.12-13).

За змістом частини другої статті 625 ЦК нарахування 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнових прав та інтересів, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Відсотки, передбачені статтею 625 ЦК, за своєю природою є відшкодуванням кредиторові понесених втрат за несвоєчасне повернення коштів, а отже відрізняються від відсотків, що підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані відсотки за користування грошовими коштами, встановленими договором. З огляду на зазначене, 3% річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК, підлягають застосуванню до порушеного грошовим зобов`язанням, складовою якого, зокрема, є також нараховані відсотки за користування кредитними коштами, терміни сплати яких передбачено договором.

В той же час, суд приходить до висновку, що вказані суми підлягають стягненню з відповідача частково, а саме: 203,63 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 445,46 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

Щодо стягнення з відповідача суми втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 790,99 грн., суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають стягненню частково, виходячи з наступного.

Враховуючи, що судом було прийнято рішення про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом після спливу строку дії кредитного договору, тобто після 30.11.2016 року, то і сума інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів повинна бути розрахована на проценти, нараховані до закінчення строку дії кредитного договору (кредитної картки). Зі змісту наданого позивачем розрахунку суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом вбачається, що нарахування інфляційних втрат почало проводитися на проценти з 26/06/2016, останнє нарахування вказаних сум в межах строку дії кредитного договору було проведено на проценти 26/11/2016 (станом на серпень 2020 року). Загальний розмір заборгованості за вказаний період склав 237,22 грн. (36,92 грн. + 56,90 грн. + 51,34 грн. + 46,16 грн. + 45,90 грн.), і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо нарахування комісії суд зазначає наступне.

Відповідно до умов Договору, укладеного між банком та ОСОБА_1 , та повідомлення про умови кредитування (а.с.8зворот.) банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за управління кредитом, і це є підставою для тлумачення таких положень на користь споживача.

У статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції на день розгляду справи у суді першої інстанції) передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Тобто, комісія нарахована за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16.

Таким чином, представником позивача не було обґрунтовано нарахування комісії, не наведено підстав для її нарахування. Зі змісту Додаткового договору №1 та Додаткового договору №2 до Договору №56/02-ДК-01314 від 27.08.2010 року взагалі не вбачається будь-якого узгодженого розміру комісії між сторонами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 9743,62 грн., яка складається з: 7599,70 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 1257,61 грн. проценти за користування кредитом за період з 07.04.2015 року по 26.11.2016 року; 203,63 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 445,46 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 237,22 - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (станом на серпень 2020 року).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № від 02.10.2020 року. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1353,12 грн.

На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 625, 629, 1048, 1049,1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 80-83, 206, 259-265, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» () заборгованість за кредитом в розмірі 9743 гривні 46 копійок, яка складається з: 7599,70 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 1257,61 грн. проценти за користування кредитом за період з 07.04.2015 року по 26.11.2016 року; 203,63 грн. - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 445,46 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 237,22 - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (станом на серпень 2020 року).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» () відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1353 гривні 12 копійок.

Направити відповідачу копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони по справі:

позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», адреса: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 39-41, , код банку 335106, р/р № НОМЕР_4 в філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк»;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Корнєєва

14.04.2021