ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

15 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 639/4527/17

провадження № 22-ц/818/4346/21

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

за участю секретаря: Гармаш К.В.

учасники справи:

позивач: АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії- Луганського обласного управління АТ „Ощадбанк" ,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника ОСОБА_1 про перегляд повторного заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ „Ощадбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 травня 2021 року, постановлену в складі судді Єрмоленко В.Б.,

встановив:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.11.2017 позовні вимоги АТ "Державний ощадний банк України" задоволені в повному обсязі та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ "Державний ощадний банк України" заборгованість за договором про іпотечний кредит № 25_183 від 13.04.2012 року у загальному розмірі 163927,09 грн., судовий збір та судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.09.2019 заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.11.2017, за заявою ОСОБА_1 , скасовано.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 червня 2020 частково задоволені позовні вимоги і стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість станом на 06.11.2019 за договором про іпотечний кредит № 25_183 від 13.04.2012 у розмірі 234 706 ,47 грн., у тому числі заборгованість по тілу кредиту - 84 267,75 грн., проценти за користування кредитом - 47 906, 66 грн., інфляційні втрати - 44 789,20 грн., 3% річних від простроченої суми - 57 742,86 грн. Стягнуто з відповідачів судові витрати по 1935,54 грн. з кожного.

Постановою Харківського апеляційного суду від 29.10.2020 залишені без задоволення апеляційні скарги АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 . Повторне заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.06.2020 залишено без змін.

12.04.2021 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про перегляд повторного заочного рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.06.2020 за нововиявленими обставинами.

Обгрунтовуючи свою заяву посилалась на те, що ОСОБА_1 зареєстрована у м.Первомайськ Луганської області. На момент звернення позивача до суду у липні 2017 місто перебувала на тимчасово окупованій території і вказані обставини стали причиною того, що ОСОБА_1 разом з сім`єю поспіхом змушені були залишити місце свого проживання і не мали можливості і часу взяти всі документи, що мають відношення до кредитної справи. Друзі, що залишились проживати у м.Первомайськ, змогли у 2021 потрапити до квартири відповідача та передати речі та документи, зокрема, серед відправлених 25.03.2021 документів знаходились ті, що мають відношення до оформлення та погашення кредиту, а саме оригінал вимоги філії про дострокове повернення кредиту від 05.05.20014 та оригінал повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором від 14.09.2012.

Посилається на те, що позивачем було приховано факт існування вимоги, що є доказом зміни строку виконання основного зобов`язання на 16.05.2014 та порушення строку звернення позивача до суду 31.07.2017. Пред`явлення позову до Рубіжанського міського суду Луганської області та повернення позову через непідсудність змусило, на думку ОСОБА_1 , приховати факт існування вимоги Банку від 06.05.2014. Вказує, що у відповідача не було можливості надати під час розгляду справи зазначені документи, що мають вирішальне значення для ухвалення рішення. ОСОБА_1 вважає, що на момент звернення до суду у 2017 позивач також не мав права вимагати повернення грошових коштів, оскільки АТ «Ощадбанк» відступив право вимоги ще у 2012, а існування вказаних документів є нововиявленою обставиною, існувала на час розгляду справи .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 травня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про перегляд повторного заочного рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 червня 2020 за нововиявленими обставинами - відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що вимога від 05.05.2014 року, повідомлення про відступелння права вимоги від 14.09.2012 року є самостійними і достатніми підставами, що відповідають критеріям, які перераховані у ст. 423 ЦПК України як ознаки нововиявлених обставин, які є підставою для перегляду судового рішення, оскільки є фактичними даними (доказами), що спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Вказує, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд вмотивовував відмову тим, що наведені позивачем обставини не є нововиявленими в розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, а тому не можуть бути підставою для перегляду судового рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані у АДРЕСА_1 .

Договором по іпотечний кредит № 25_183 від 13.04.2012 передбачено обов`язок позичальника у тридцятиденний строк повідомити Банк про зміну реєстрації свого постійного місця проживання( реєстрації), зміни місця працевлаштування, прізвища, імені, по батькові та інші обставини, що можуть вплинути на виконання зобов`язань за цим договором ( п. 4.3.7).

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» первісно 26.06.2017 року звернувся до суду з позовом до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та ухвалою суду від 07.07.2017 року позовна заява повернута позивачеві, оскільки справа не підсудна Рубіжанському міському суду Луганської області.

З вказаної ухвали вбачається, що за інформацією Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області № 9/7809 від 06.07.2017, згідно Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 взяті на облік в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Жовтневого району Харківської області за адресою: АДРЕСА_2 .

Нововиявленими обставинами ОСОБА_1 вважає вимогу Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про дострокове повернення кредиту 85/02-21/91-Н45 від 06.05.2014, та повідомлення про відступлення права вимоги.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2)встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини,які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1,2 частини другої статті 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Обставини,які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Таким чином,нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, щодо яких суду зрозуміло, що вони були відомі (або мали бути відомі) заявнику на час розгляду справи.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, вірно встановив, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні вказаних вимог закону.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v.UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, №69529/01, §27,28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Як вбачається із змісту вимоги, вона направлена ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Таким чином, відповідач отримала її у 2014 за місцем реєстрації особисто, незалежно від того в якому місті вона проживала. Крім того, виходячи з наданих Банком розрахунків, останній платіж здійснено ОСОБА_1 27.05.2014. Повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором було направлено 14.09.2012 року.

Матеріали справи містять дані про те, що до квітня 2021 про наявність вимоги про дострокове повернення кредиту відповідач не зазначала у жодній заяві, ні у заяві від 26.07.2019 про скасування заочного рішення Жовтневого районного суду м.Харкові від 07.11.2017, ні у заяві про застосування строків позовної давності, ні у відзиві на позовну заяву від 10.10.2019, у апеляційній скарзі на рішення суду від 23.07.2020, а також при розгляді справи в апеляційній інстанції 29.10.2020.

Як вбачається з рішення суду, заяві ОСОБА_1 про сплив позовної давності при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості судовими рішеннями дана належна оцінка.

Представник ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтвердив той факт, що ОСОБА_1 зазначені повідомлення та вимогу отримала відповідно у 2012 році та у 2014 роках, тобто на час розгляду справи по суті в суді першої інстанції ці обставини були їй відомі, однак суду ОСОБА_1 їх не повідомила.

З урахуванням неведеного, обставини, на які посилається ОСОБА_4 не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

З огляду на вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає за необхідне відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу - залишити без задоволення, судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови виготовлений 23 вересня 2021 року