ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 673/486/21
Провадження № 22-ц/4820/1345/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області в складі судді Дворніна О.С. від 21 травня 2021 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до відповідача, вказував, що 03.08.2020 року близько 03.55 год. на автодорозі Т-23-10 сполученням Голосків-Деражня-Лука-Барська в с. Теперівка, сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Mazda 323 держзнак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, в результаті чого здійснила виїзд на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення з зустрічним транспортним засобом ВАЗ 2115 держзнак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Mazda 323 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, від яких померла в реанімаційному відділенні КП «Деражнянська ЦРЛ».

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 як володільця джерела підвищеної небезпеки була застрахована в ПАТ «СК «Арсенал страхування» згідно страхового полісу № АО2227756.

20 серпня 2020 року позивач надіслав заяву на адресу ПАТ «СК «Арсенал страхування» про виплату страхового відшкодування. Загальна сума вимоги страхового відшкодування, заподіяною смертю ОСОБА_5 становить 227874 грн., з яких чоловіку ОСОБА_1 - 42507 грн. моральної шкоди, 1170 грн. витрат на поховання, доньці ОСОБА_2 - 14169 грн. моральної шкоди та 170028 грн. відшкодування на утримання.

14 серпня 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (мати і батько померлої) написали заяви, де вказали, що належне їм страхове відшкодування просять перерахувати на користь позивача.

02 вересня 2020 року позивачем на адресу відповідача скеровано заяву про виплату страхового відшкодування в сумі 243374 грн., з яких ОСОБА_1 - 42507 грн. моральної шкоди, 16670 грн. витрат на поховання та ОСОБА_2 - 14169 грн. моральної шкоди, 170028 грн. відшкодування на утримання.

12 лютого 2021 року вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У березні 2021 року ПАТ «СК «Арсенал страхування» прийнято рішення про часткову виплату страхового відшкодування на суму 121102 грн., з яких ОСОБА_1 - 21253,50 грн. моральної шкоди, 7750 грн. відшкодування витрат на поховання та ОСОБА_2 - 7084,50 грн. моральної шкоди, 85014 грн. відшкодування на утримання. Виплачена відповідачем сума становить 50 % від заявленої суми страхового відшкодування.

Позивач вважає відмову у виплаті 50 % страхового відшкодування неправомірною та необгрунтованою, в свою чергу страховик послався лише на п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування».

З врахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь та на користь його доньки страхове відшкодування в сумі 122272 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ в сумі 2854,13 грн., три відсотки річних в сумі 602,99 грн.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах, та інтересах ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 122272 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах, та інтересах ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 2854,13 грн., три відсотки річних у розмірі 602,99 грн., а всього 3457,12 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах, та інтересах ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «СК «Арсенал страхування» просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, суд першої інстанції помилково застосував норму ч.1 ст. 1288 ЦК, тоді як спірні правовідносини врегульовуються ч. 2 ст. 1188 ЦК України та п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування».

Судом не враховано, що перед потерпілими пасажирами несуть однаковий обов`язок відшкодування завданої шкоди як винні, так і невинні володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки, тому ОСОБА_4 також є відповідальним за завдання шкоди позивачеві.

Судом також не вирішено клопотання про залучення третьої особи ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», де застрахована цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції проігнорував заяву про відвід головуючого, оскільки суддя Дворнін О.С. розглядав кримінальну справу № 673/1522/20 та ухвалив обвинувальний вирок, визнавши винуватою у скоєнні ДТП ОСОБА_9 , що сформувало бачення судді щодо обставин справи.

Заявлений розмір витрат на правову допомогу є завищеним, неспівмірним з ціною позову, - представник позивача не брав участь в судовому засіданні, тому безпідставним є стягнення 3000 грн. за його участь в 3-х судових засіданнях (за 3 години).

Не враховано позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 21.08.2019 року у справі № 161/13437/15-ц, від 03.12.2018 року у справі № 715/1586/17, від 23.07.2018 року у справі № 372/1789/17-ц.

У відзиві ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, стало порушення водієм транспортного засобу ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, при цьому жодних порушень правил дорожнього руху з боку інших учасників дорожньо-транспортної пригоди вироком суду не встановлено. Підстави для залучення третьої особи та відводу судді першої інстанції відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим рішення слід змінити.

Так, судом встановлено, що 03 серпня 2020 року о 03.55 години на автодорозі Т-23-10 сполученням Голосків - Деражня - Лука-Барська, в с. Теперівка, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «MAZDA 323» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, в результаті чого здійснила виїзд на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення з зустрічним транспортним засобом ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням - ОСОБА_4 . В результаті ДТП пасажир автомобіля MAZDA 323 - ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження від яких померла в реанімаційному відділенні КП «Деражнянська ЦРЛ».

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (поліс № АО/2227756).

20 серпня 2020 року на адресу ПАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування чоловікові та донці загиблої - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Загальна сума страхового відшкодування, заподіяною смертю ОСОБА_5 становить 227874 грн., з яких для чоловіка ОСОБА_1 - 42507 грн. моральної шкоди, 1170 грн. витрат на поховання та доньки ОСОБА_2 - 14169 грн. моральної шкоди, 170028 грн. відшкодування на утримання.

14 серпня 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мати, батько загиблої написали заяви про виплату належного їм страхового відшкодування на користь ОСОБА_1

02 вересня 2020 року позивач направив відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування йому та доньці загиблої ОСОБА_2 .

Загальна сума страхового відшкодування становить 243374 грн., з яких ОСОБА_1 - 42507 грн. моральної шкоди, 16670 грн. витрат на поховання, ОСОБА_2 - 14169 грн. моральної шкоди, 170028 грн. відшкодування на утримання.

Вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

22 березня 2021 року ПАТ «СК «Арсенал Страхування» прийнято рішення про часткову виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 - 21253,50 грн. моральної шкоди, 7750 грн. відшкодування витрат на поховання, ОСОБА_2 - 7084,50 грн. моральної шкоди та 85014 грн. відшкодування на утримання.

Загальна сума сплаченого страхового відшкодування складає 121102 грн., що становить 50% від заявленої суми страхового відшкодування.

05 квітня 2021 року на адресу ПАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслано досудову вимогу про виплату страхового відшкодування в якій позивач просив невідкладно (протягом 7 календарних днів) провести виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах, та інтересах ОСОБА_2 , на яку відповідь не отримано.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вироком Деражнянского районного суду Хмельницької області встановлено, що шкода життю пасажира заподіяна внаслідок дорожньо траспортної пригоди, через зіткнення двох джерел підвищеної небезпеки, що сталося з вини водія ОСОБА_5 . У даній справі відсутні взаємопов`язані, сукупні дії декількох осіб, внаслідок яких заподіяно шкоду. Тому відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України відповідальність за завдану шкоду слід покласти на винну особу, а в зв`язку з страхуванням її цивільно-правової відповідальності - на страховика ПАТ «СК «Арсенал Страхування».

Проте з цим висновком суду не можна погодитися повністю, зважаючи на таке.

За змістом ч.ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, (наприклад, пасажир транспортного засобу) застосовується норма частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з якою, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їх вини.

За змістом цієї норми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

В разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина 1 статті 543 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Згідно з частиною першою статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку.

Згідно зі статтею 27 Закону № 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

За змістом пункту 36.3 статті 36 Закону у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Враховуючи зазначене, слід дійти висновку, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК України).

У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Встановлено, що внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншій особі, а тому на підставі частини 2 статті 1188 ЦК України особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини та в солідарному порядку з огляду на положення частини першої статті 1190 ЦК України.

У такому випадку позивач має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх володільців транспортних засобів разом, так і від будь-кого з них окремо.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 24 лютого 2021 року у справі № 195/646/19, від 10 січня 2019 року у справі № 274/4882/17-ц.

Отже, у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як володільців джерел підвищеної небезпеки, внаслідок взаємодії яких загинула інша особа - пасажирка автомобіля Mazda 323 ОСОБА_5 , відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України виник солідарний обов`язок боржників, а позивач в силу положень частини першої статті 543 ЦК України має право вимагати виконання обов`язку повністю як від усіх боржників разом, так і від ПАТ «СК «Арсенал страхування» окремо.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що чоловік та донька загиблої мають право на страхове відшкодування у розмірі 122272 грн. відповідно до закону, а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 2854,13 грн., та три відсотки річних 602,99 грн., які слід стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Проте мотиви такого рішення грунтуються на неправильному застосуванні норми матеріального права і є помилковими.

Відтак мотивувальну частину оскаржуваного рішення слід змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.

Матеріали справи дійсно не містять даних про вирішення судом заяви про відвід головуючого, на що посилався апелянт. Заява про відвід обґрунтовувалася тим, що суддя Дворнін О.С. розглядав кримінальну справу № 673/1522/20 та ухвалив обвинувальний вирок, визнавши винуватою у скоєнні ДТП ОСОБА_9 , що сформувало бачення судді щодо обставин справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, вказані ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» підстави для відводу судді Дворніна О.С. є необґрунтованими.

Відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення на підставі п. 2 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» дійсно подавало заяву до суду першої інстанції про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ПАТ «НАСК «Оранта», якою застраховано цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу ВАЗ 2115 держзнак НОМЕР_2 .

Матеріали справи не містять даних про вирішення цієї заяви судом.

Попри допущене процесуальне порушення судом першої інстанції підстави для скасуваня рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України відсутні, оскільки цим рішенням не вирішено питання про права, інтереси та обов`язки ПАТ «НАСК «Оранта».

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, апеляційний суд приймає до уваги таке.

Згідно з договором про надання правової допомоги № 05.04.21 від 05.04.2021 року, укладеним між позивачем та адвокатом Скочиляс І.М., вартість послуг за надання професійної правничої допомоги відповідно до цього договору становить 10000 грн.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5-6 ст. 137 ЦПК).

Згідно з розрахунком позивача витрати на професійну правничу допомогу складають 10000 грн., з яких за аналіз документів та формування правової позтції щодо захисту порушених прав клієнта, пошук судової практики - 2000 грн. (2 год.), написання позовної заяви - 3000 грн. (3 год.), підготовка та написання процесуальних документів - 2000 грн. (2 год.), представництво у Деражнянському районному суді Хмельницької області - 3000 (3 год.).

Суд першої інстанції не обговорив клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, зважаючи на їх неспівмірність зі складністю справи та наданими адвокатом послугами.

З матеріалів справи вбачається, що судові засідання у цій справі не проводилися, тому витрати на представництво у суді першої інстанції 3000 грн. не підлягають відшкодуванню позивачу.

Отже, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, до 7000 грн.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу слід змінити - мотивувальну частину рішення першої інстанції викласти в редакції цієї постанови та стягнути з ПАТ «СК «Арсенал страхування» на користь позивача 7000 грн. витрат на правничу допомогу. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» задовольнити частково.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2021 року змінити.

Мотивувальну частину рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2021 року викласти в редакції цієї постанови.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_1 7000 грн. витрат на правничу допомогу.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2021 року.

Судді Л.М. Грох

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова