Справа №949/468/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дубровицької міської ради, ОСОБА_2 та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визначити їй додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с.Орв`яниця Сарненського району Рівненської області, а також земельна ділянка, площею 1,98 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області. Звернувшись 18 березня 2021 року до виконавчого комітету Дубровицької міської ради за довідкою про останнє місце реєстрації померлої, позивач дізналась, що ОСОБА_3 залишила на її ім`я заповіт, який посвідчений 03 лютого 2014 року, яким ОСОБА_3 земельну ділянка, загальною площею 1,98 га, що розташована на території Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, що їй належить на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №037653, виданого Дубровицькою райдержадміністрацією 12 грудня 2005 року. Про існування вказаного заповіту позивач не знала. Крім того, ОСОБА_3 раніше склала заповіт, який посвідчений 01 вересня 1998 року, яким вона належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими приміщеннями на присадибній земельній ділянці, який розташований в с.Орв`яниця Дубровицького району Рівненської області та все своє майно, яке їй належить або на яке вона матиме право, згідно із законом після смерті, заповіла племіннику - ОСОБА_2 . Для юридичного оформлення права на спадкове майно, позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області Чубая О.С. Однак у заведенні спадкової справи їй було відмовлено, у зв`язку із пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх працездатних дітей, непрацездатного вдівця та непрацездатних батьків спадкодавця, які б претендували на обов`язкову частку майна померлої - немає.

До початку судового засідання від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, а позов просить задоволити.

Від відповідача ОСОБА_2 до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Від представника відповідача Дубровицької міської ради до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21 січня 2019 року судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.8).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.2, 3 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

За життя, на підставі розпорядження Дубровицької районної державної адміністрації №252 від 19 липня 2005 року, ОСОБА_3 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №037653 від 12 грудня 2005 року, яка розташована на території Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, площею 1,98 га у межах згідно з планом, призначена для введення особистого селянського господарства (а.с.12).

Згідно заповіту посвідченого 03 лютого 2014 року, секретарем виконкому Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області та зареєстрованого в реєстрі за №05, ОСОБА_3 земельну ділянку, загальною площею 1,98 га, що розташована на території Соломіївської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, що належить їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №037653, виданого Дубровицькою райдержадміністрацією 12 грудня 2005 року, заповіла - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Крім того, ОСОБА_3 за життя також був складений заповіт, який посвідчений 01 вересня 1998 року державним нотаріусом Дубровицької райдержноткантори Рівненської області Мелех О.П., яким вона належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими приміщеннями на присадибній земельній ділянці, який розташований в с.Орв`яниця Дубровицького району Рівненської області та все своє майно, яке їй належить або на яке вона матиме право, згідно із законом після смерті, заповіла племіннику - ОСОБА_2 (а.с.11).

З копії Витягу зі Спадкового реєстру за №63981572 від 18 березня 2021 року, встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , не заводилась (а.с.13).

У частині другій та четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

При складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно.

Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що:

по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту;

по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів.

Тлумачення частини третьої статті 1254 ЦК України свідчить, що складення нового заповіту, яким зменшено обсяг спадкової маси, порівняно з попереднім, але не змінено спадкодавця, скасовує попередній заповіт у відповідній частині, оскільки спадкодавець визначив спадкоємця тільки щодо частини спадщини.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №369/3186/17.

Згідно довідки за вих. №360 від 18 березня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради, померла ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала одиноко (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 26 листопада 2017 року, позивач уклала шлюб з ОСОБА_5 , після укладення якого, змінила своє прізвище на " ОСОБА_6 " (а.с.14).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , позивач звернулась до приватного нотаріуса, однак їй було повідомлено, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Як на підставу позовних вимог, позивач у позовній заяві вказує, що шестимісячний строк для прийняття спадщини вона пропустив з поважних причин, оскільки про існування заповіту їй раніше відомо не було.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.24 постанови Пленум Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом досліджено поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем за заповітом та встановлено, що заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 вона не подала своєчасно у шестимісячний строк, в зв`язку з тим, що про існування заповіту їй раніше відомо не було, оскільки про існування заповіту вона дізналась лише коли звернулась в міську раду за довідкою.

Таким чином перешкодою для своєчасного подання позивачем заяви про прийняття спадщини за заповітом була необізнаність позивача про наявність заповіту, тому суд визнає вказану обставину поважною, при цьому продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом не буде суперечити закону та не порушить будь-чиїх прав та охоронюваних законом інтересів, тому за вищенаведених обставин, слід дійти висновку, що є достатні підстави для задоволення позовних вимог та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Керуючись ст.ст.1223, 1233, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задоволити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ID-картка № НОМЕР_4 від 16 лютого 2018 року, орган, що видав 5617.

Відповідач: Дубровицька міська рада, вул. Воробинська, 4, м.Дубровиця Рівненська область, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає по АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 10 грудня 1996 року, Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненськй області.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.