Справа № 638/2675/19
Провадження № 2/638/1682/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2021 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.

секретаря Рижикової В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 5/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 .

В обґрунтування позову посилалася на те, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_7 , вона являється спадкоємицею першої черги за законом. У грудні 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Зубарєва І.Ю. з питанням оформлення спадкових прав, проте отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, з причин ненадання правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги. В уточненій позовній заяві просить суд визнати за нею право власності на 5/24 будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 . Зазначає, що окрім неї спадкоємцем померлого ОСОБА_7 є його син відповідач ОСОБА_2 , у зв`язку із цим вони як діти померлого мають право на отримання в порядку спадкування по 5/24 часток житлового будинку.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.03.2020 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 об`єднана в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , треті особи приватний нотаріус ХМНО Зубарєв І.Ю., Сьома ХДНК, про усунення від права спадкування та визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що складає 100 % спадкової маси. Цивільній справі присвоєно єдиний унікальний № 638/2675/19.

20.10.2020 року до суду у якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, звернулися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно, в якому просять суд визнати за ними право власності по 1/12 часток житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову посилаються на те, що вони являються спадкоємцями за правом представлення померлої бабусі ОСОБА_9 , на момент відкриття спадщини проживали разом з нею, відтак мають право на частку у спадковому майні.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2020 року позивачам поновлено строк на звернення до суду із зазначеним позовом, позов прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , треті особи приватний нотаріус ХМНО Зубарєв І.Ю., Сьома ХДНК, про усунення від права спадкування та визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що складає 100 % спадкової маси.

Ухвалою Дзержинського районного суду від 15.04.2021 року об`єднаний позов ОСОБА_2 на підставі п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України залишено без розгляду.

Таким чином, предметом судового розгляду є вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом та вимоги третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про відкладення розгляду справи, однак причин неможливості явки у судове засідання не вказала. На підставі п. 1 ч. 3ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності позивача, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, проте без поважних причин не з`явилася у судове засідання.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву із проханням розглянути справу за його відсутності, заперечує проти задоволення вимог ОСОБА_1 , зазначає про невірний розрахунок частки в будинку, на яку претендує позивач. Вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнає у повному обсязі, зазначає, що факти, викладені в позовній заяві третіх осіб відповідають дійсності.

Представник третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвокат Бикова О.Ю. надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивачів та за її відсутності. Проти задоволення первісного позову заперечувала, у зв`язку з неправильним розрахунком часток у спадковому майні. Вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримала, просила суд їх задовольнити.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9 .

08 вересня 2015 року ОСОБА_10 була заведена спадкова справа за № 57905717.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заяву про прийняття спадщини подав син померлої - ОСОБА_7 .

Окрім того, судом встановлено, що другий син ОСОБА_9 ОСОБА_11 помер до відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До складу спадкової маси, яка залишилася після смерті ОСОБА_9 увійшла 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , з якої 1/4 частина належала ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності, виданого ОСОБА_12 , державним нотаріусом Десятої ХДНК, 13.10.2006 року за реєстровим № 1-653, право власності зареєстроване КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 20.11.2006 року, 1/12 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_12 , державним нотаріусом Десятої ХДНК, 13.10.2006 року за реєстровим № 1-655, право власності зареєстроване КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 20.11.2006 року (ј + 1/12 = 1/3).

Згідно інформаційної довідки з ДРРП власниками будинку також є: ОСОБА_8 Ѕ частка, ОСОБА_2 1/12 частка, ОСОБА_7 1/12 частка.

Вирішуючи питання щодо кола осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9 , суд виходить з наступного.

Частинами 1, 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що спадщину після померлої ОСОБА_9 в порядку ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України прийняв її син ОСОБА_7 .

Окрім того, судом досліджений акт про спільне проживання, складений за участю сусідів будинку по АДРЕСА_2 , а також власниці Ѕ частини будинку ОСОБА_8 , письмові заяви цих осіб про те, що з 2013 по 2015 рік в будинку проживали ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 .

Статтею 29 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Положення статті 29 Цивільного кодексу України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З урахуванням наведеної позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.04.2021 року по справі № 204/2707/19, суд дійшов висновку про те, що станом на момент смерті ОСОБА_9 треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, проживали разом із спадкодавцем. За цих обставин вони, як спадкоємці за правом представлення, в силу приписів ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, також прийняли спадщину.

Суд також приймає до уваги, що факт спільного проживання ОСОБА_9 та позивачів на час відкриття спадщини ніким з учасників процесу не оспорений, доказів, які б цей факт спростували, суду не надано.

Виходячи з принципу змагальності, закріпленому у ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, частки в спірному будинку після смерті ОСОБА_9 розподіляються таким чином: ОСОБА_7 мав право претендувати на 1/6 частину будинку, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , як спадкоємці за правом представника свого батька ОСОБА_11 , також вправі претендувати на 1/6 частину будинку.

На підставі викладеного, суд задовольняє вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та визнає за кожним право власності на 1/12 частину спірного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 .

До складу спадкової маси, що залишилася після померлого, входить ј частка спірного будинку по АДРЕСА_2 , з яких: 1/6 - прийнята, але неоформлена частина після смерті матері ОСОБА_9 , 1/12 частина, яка належала ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Десятою ХДНК 13.10.2006 року, за реєстровим № 1-657 (1/6 + 1/12 = 1/4).

Згідно листа приватного нотаріуса ХМНО Зубарєва І.Ю. від 13.05.2019 року, вих. № 196/01-16 спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли його донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівним.

З урахуванням цього, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 частково та визнає на нею право власності на 1/8 частину спірного будинку.

Керуючись ст.ст.2,3,4,10,12,76-81,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Позов ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), третя особа ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ), про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/12 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/12 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова, починаючи з 20.08.2021 року.

Головуючий