30.08.2021 Суддя Попова В. О.
Справа № 644/5017/21
Провадження № 2-з/644/63/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2021 року Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Попова В.О., за участю секретаря судового засідання - Луценко К.Ю., розглянувши заяву адвоката Петракова Володимира Анатолійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Петракова Володимира Анатолійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

про визнання договору купівлі-продажу недійсним у частині покупця та розподіл спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Петракова Володимира Анатолійовича, в якій вона просить: 1) визнати недійсним правочин, купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , в частині Покупця, та перевести права Покупця на ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по Ѕ частини кожному, (як спільну сумісну власність, що придбана у шлюбі),та визнати за ОСОБА_2 Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , а також визнати за ОСОБА_4 Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 . 2) Здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , шяхом визнання права власності за Відповідачем 1- ОСОБА_2 спільного майна подружжя, що складається з: - мотокультіватору «Ніва», модель Ніва-11В -(вартість 5800,00 грн); -автомобілю Volkswagen CADDY 2013 р., д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 (вартість 336 000,00 грн); ПК - (вартість 20000,00 грн); гладкоствольної рушниці «ИЖ-54» 12 кал.№ НОМЕР_2 . (вартість 17882,30 грн) ; гладкоствольна ТОЗ-БМ 16 калібр, заводський № НОМЕР_3 (вартість 4333,30 грн); - сумарна вартість рухомого майна та транспортного засобу на момент подачі позову, без врахування ціни за зброю становить 384015,63 грн, Чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 . Орієнтовна вартість якої на момент подання позову складає 969 000,00грн., та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію її частки в праві спільної сумісної власності на майно, на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, тобто від: - мотокультіватору «Ніва» модель Ніва-11В вартістю 5800,00 грн, відповідно- 2900,00 грн;

- автомобілю Volkswagen CADDY 2013 р. д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598,

орієнтовна вартість - 336 000,00 грн., відповідно -168000,00 грн ;

- персонального комп`ютера - орієнтована вартість 20000,00 грн., відповідно -

10000,00 грн;

- гладкоствольної рущниці «ИЖ-54» 12 кал.№ НОМЕР_2 . Орієнтована вартість з

врахуванням зносу 17882,30 грн, відповідно - 8941,15 грн ;

-гладкоствольна ТОЗ-БМ 16 калібр, заводський №52002, Орієнтована вартість з

врахуванням зносу 4333,30 грн., відповідно - 2166,65 грн.

Сумарна вартість Ѕ частини рухомого майна на момент подачі позову у сумі що становить 192 007.80. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію її частки в праві спільної сумісної власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 29.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі .

Адвокат Петраков В.А. звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони будь-яким шляхом розпоряджатися спільним майном подружжя, а саме:

-транспортним засобом Volkswagen CADDY 2013 р., д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598.

-гладкоствольною рушницею «ИЖ-54» 12 кал.№ НОМЕР_2 , дозвіл на зберігання якої наданий ОСОБА_2

-гладкоствольним ТОЗ-БМ 16 калібр, заводський № НОМЕР_3 , дозвіл на зберігання якої наданий ОСОБА_2

-чотирьохкімнатною квартирою АДРЕСА_2 .

При цьому, заявник посилається на те, що вказані транспортні засоби є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 , що було набуто під час шлюбу. Сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу вищезазначеного спільного майна, тому є підстави вважати, що спірне майно без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

У відповідності до ч. 1, 2ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За наведених положень ЦПК України обов`язковою умовою для забезпечення позову є та обставина, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або призвести в подальшому до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, п. 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснення, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У висновках викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980 098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

Щодо наявності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони будь-яким шляхом розпоряджатися чотирьохкімнатною квартирою АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне.

До матеріалів заяви про забезпечення позову заявник не надав актуальні на дату звернення відомості про власника квартири, про накладення арешту та заборони будь-яким шляхом розпоряджатися якою ставиться питання. В матеріалах судової справи за позовом ОСОБА_6 в особі представника - адвоката Петракова В.А. також відсутня Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вищевказаної квартири.

З огляду на викладене відсутні підстави для задоволення заяви в даній частині.

Щодо наявності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони будь-яким шляхом розпоряджатися гладкоствольною рушницею «ИЖ-54» 12 кал.№ НОМЕР_2 , гладкоствольним ТОЗ-БМ 16 калібр, заводський № НОМЕР_3 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 183 Цивільного Кодексу України кожна з вказаних двох одиниць зброї є відповідно до частини другої статті 183 ЦК України річчю неподільною, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення, аналогічна позиція зазначена і в постанові Верховного суду від 18 вересня 2019 року по справі №640/20563/16-ц.

Власником вищевказаних двох одиниць зброї є відповідач ОСОБА_2 , оскільки він має відповідні дозволи на їх використання. Вогнепальна зброя не може бути придбана особою без дозволу, отриманого у встановленому законом порядку. Позовні вимоги зводяться не до поділу зазначеної зброї , а до стягнення 1/2 частини її вартості . За вказаних обставин суд приходить до висновків про відсутність підстав для накладення арешту на вищевказану зброю чи заборону користування нею.

Таким чином суд не вбачає підстав накладення арешту на зброю.

Судом встановлено та підтверджено наявною и в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що автомобіль Volkswagen CADDY 2013 р., д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, зареєстровані за ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії щодо майна, що належить відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

З урахуванням предмету та підстав позову, з яким позивач звернувся до суду, мети забезпечення позову, зокрема, для забезпечення захисту прав позивача, суд вважає за можливе задовольнити в частині забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на автомобіль Volkswagen CADDY 2013 р., д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, зареєстровані за ОСОБА_2 , з метою недопущення відчуження майна та в подальшому забезпечення ефективного захисту прав позивача.

Вказаний вид забезпечення на переконання суду є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст.ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви.

Обраний судом вид забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує прав юридичної особи, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Разом з тим, вимога щодо накладення арешту на транспортний засіб є неспівмірним способом захисту, оскільки у порушення вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України заявником не надано належних та допустимих доказів того, що саме такий вид забезпечення позову підлягає застосуванню.

Відповідно до ч. 6ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 149-153, 157, 258, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Петракова Володимира Анатолійовича про забезпечення позову - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження об`єкту рухомого майна, що на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , а саме транспортного засобу Volkswagen CADDY 2013 р., д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598.

В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову - відмовити

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її складання. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 03.09.2021року.

Суддя Попова В.О.