Провадження № 22-ц/812/1526/21
Єдиний унікальний номер судової справи № 477/1366/20
У Х В А Л А

09 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2020 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2020 року, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 08 липня 2021 року направив поштою апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку.

Як на поважність підстав для поновлення строку ОСОБА_1 посилався на те, що він два роки перебував за межами України. Справа слухалась у його відсутність та про вказане рішення йому стало відомо лише тільки після повернення в Україну.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 липня 2021 року апеляційна скарга залишена без руху. Надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для подачі заяви про поновлення процесуального строку з зазначенням інших підстав його поновлення та сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Копія зазначеної ухвали суду була надіслана судом апелянту в той же день на адресу зазначену в апеляційній скарзі( а.с. 74). Конверт на ім`я ОСОБА_1 був повернутий 26 серпня 2021 року на адресу апеляційного суду з відміткою причини повернення - «за закінченням терміну зберігання».

02 вересня 2021 року на виконання вказаної ухвали суду відповідач ОСОБА_1 надав квитанцію про сплату судового збору та 07 вересня 2021 року - заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2020 року. В своїй заяві зазначив, що він перебував за межами України з 07 листопада 2019 року по 15 червня 2021 року тобто в період розгляду справи та на підтвердження цього надав лист Державної прикордонної служби від 22 липня 2021 року № 91/Ч-9884. Крім того зазначає, що договору про надання правової допомоги не укладав, про розгляд справи не знав, ніяких згод на визнання позову не давав та нікого не уповноважував діяти від його імені.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2021 року слід відмовити враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області ухвалено 30 жовтня 2020 року за участі представника відповідача ОСОБА_3 . Представник відповідача повноваження якого підтверджуються ордером від 25 вересня 2020 року знайомився з матеріалами справи, згідно відповідної заяви отримав копію позовної заяви, був присутнім в судових засіданнях 07 жовтня, 30 жовтня 2020 року, надавав докази по справі (а.с.17-19, 21, 23,35, 37-39, 45) Згідно протоколу судового засідання від 30 жовтня 2009 року ОСОБА_3 був присутнім в судовому засіданні, в якому постановлено оскаржуване рішення (а.с.54-56).

Частинами 1, 2 ст. 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Апеляційна скарга на рішення районного суду подана ОСОБА_1 08 липня 2021 року, тоді як останній день її подачі припадав на 30 листопада 2020 року, тобто з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження передбаченого ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається зазначати підстави, однією з яких може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у справі за їх участю. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони у розумні інтервали часу мають вжити заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Аleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (Тrukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу, в розумінні ст. 127 ЦПК України, оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилався на те, що він не приймав участі у справі, не укладав договір про надання правової допомоги на представництво його інтересів в суді оскільки перебував за межами України два роки.

Однак, наведені підстави пропуску строку на апеляційне оскарження спростовуються матеріалами справи, якими підтверджено повноваження адвоката Васеньова Д.О., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 04 вересня 2020 року та за участі якого відбувались судові засідання та постановлено судове рішення.

Враховуючи зазначене, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави пропуску такого строку не є поважними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Ураховуючи, що позивач не усунув недоліки апеляційної скарги, а саме: не навів інших поважних причин пропуску строку та не надав докази на їх підтвердження, суд апеляційної інстанції на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись п. 4 ч. 1ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2020 року в цивільній справі № 477/1366/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова