Справа № 158/3184/20 Головуючий у 1 інстанції: Поліщук С. В.
Провадження № 22-ц/802/391/21 Категорія: 114 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Федонюк С.Ю.,

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю представника заінтересованої особи Крупінської Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, за апеляційною скаргою заінтересованої особи ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, яку мотивує тим, що до 25 травня 2020 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , після чого він змінив своє ставлення до неї в гіршу сторону, неодноразово застосовував відносно неї фізичне та психологічне насильство, унаслідок чого вона неодноразово зверталася із заявами до поліції і його постановами Ківерцівського районного суду було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Посилаючись на зазначені обставини, просила видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки:

- заборонити перебувати в місці її проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити наближатися на відстань до 2 км до місця проживання (перебування), а саме до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона перебуває у місці, невідомому для нього, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити листування, телефонні переговори із нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього обов`язки, а саме:

- заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ;

- заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 100 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , а саме до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонено вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видано строком на 5 (п`ять) місяців.

В апеляційній скарзі заінтересована особа ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису стосовно нього.

У відзиві на апеляційну скаргу у формі письмових пояснень заявник ОСОБА_1 , посилаючись на її безпідставність та законність і обґрунтованість судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Судом встановлено, що заявниця та заінтересована особа перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2001, який розірвано рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.05.2020 (а.с.8-9).

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей.

Заявник зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Місцем реєстрації заінтересованої особи ОСОБА_2 є с. Підріжжя, Ковельського району Волинської області (а.с.6), однак він фактично проживає разом із колишньою дружиною та дітьми по АДРЕСА_1 .

Постановами Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.07.2020 у справі №158/1917/20 (провадження №3/0158/672/20), від 04.11.2020 у справі №158/2691/20 (провадження №3/0158/937/20) ОСОБА_2 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявниці ОСОБА_3 (а.с.11-12).

Згідно відповіді Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області, за систематичне вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 попереджено про відповідальність, передбачену ст. 126-1 КК України (а.с.10).

Крім того, 28.12.2020 Ківерцівським ВП ГУНП у Волинській області за заявою ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом завдання заявниці легких тілесних ушкоджень (а.с.39).

Ураховуючи наведене, місцевий суд дійшов вірного висновку про доведеність наявності фактів вчинення домашнього насильства заінтересованою особою ОСОБА_2 відносно заявниці.

Сторони постійно конфліктують, стосунки між ними напружені і неприязні та оскільки образливі слова, погрози були направлені на ігнорування почуттів заявниці, вона їх сприймала як реальні, то це свідчить про вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства в сім`ї по відношенню до ОСОБА_1 ..

З метою дотримання балансу між запобіганням ризикам повторного вчинення насильства відносно заявниці та дотриманням конституційних прав заінтересованої особи, суд дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці та наслідку продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про видачу обмежувального припису.

При цьому, суд першої інстанції також правильно вказав, що згідно з положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваних рішень, ухвалених з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді