Справа № 362/2502/19
Провадження № 2/362/235/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю: секретаря судового засідання Яренко Н.М., Шмагун М.С.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, ведення спільного господарства, побуту, бюджету та поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 26.04.2019 р. звернувся до суду з позовом про встановлення факту його проживання із відповідачем однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, ведення спільного господарства, побуту, бюджету та поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю.

В обґрунтування вимог, зазначає, що із ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу він проживав починаючи з травня 1998 р. до 20.06.2006 р. дня реєстрації шлюбу між сторонами у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_6 . 26.11.2003 р. за кошти, виручені від продажу комунальної квартири в АДРЕСА_1 та за рахунок спільних коштів сторін як сім`ї, вони з відповідачкою придбали житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку за вказаною адресою. Через відсутність коштів на ремонт та облаштування будинку, за спільною згодою сторони продали квартиру АДРЕСА_3 , кошти з продажу якої витратили на ремонт та упорядкування будинку. 15.12.2004 р. відповідач уклала договір дарування частики спірного будинку в інтересах своїх дітей від імені яких діяв позивач. Оскільки подружні стосунки між сторонами припинилися, шлюб розірвано, відповідач має іншу родину, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить також здійснити поділ 74/100 частин житлового будинку, що вважає спільною сумісною власністю подружжя.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на те, що він з відповідачкою розпочав сумісне проживання з травня 1998 р. Коли сім`я збільшилась, вирішили мати житло. У відповідачки двоє дітей, одна дитина спільна, одна його дитина від попереднього шлюбу, один - під опікою. Дітей було багато і вирішили придбати нове житло. Придбали квартиру на АДРЕСА_4 . Коли купували квартиру в АДРЕСА_1 , його син був неповнолітнім і тому її офрмили договором дарування. Квартиру на АДРЕСА_4 оформляали також за договором дарування. Коли були кошти, то придбали квартиру на АДРЕСА_4 та недобудований будинок в с. Руликів. Коли купували будинок в с. Руликів, то діти, на яких була оформлена квартира, на АДРЕСА_4 , оформили на них будинок в с. Руликів. В 2006 р. він з відповідачкою зареєстрував шлюб, у 2015 р. вони взяли ще двох дітей під опіку. В 2017 р. відповідачка пішла жити до другого чоловіка, а всі діти залишились з ним: спільний син, син відповідачки та троє дітей під опікою. Старша донька відповідачки живе окремо. Коли купували будинок і квартиру, він зі своїм рідним сином дійшов згоди і кошти за його квартиру вклали в придбання будинку, щоб жити разом. Позивач ще тоді працював та мав заробіток. Була продана квартира першої дружини позивача, з якою позивач розлучився, у дружини була психічна хвороба. В кімнату на АДРЕСА_4 позивач теж вклав гроші. Дітей об`єднали, бюджет був спільний, позивач не працював спочатку, а потім працював, також аналогічно і відповідачка. Спільний син народився, коли вони проживали на АДРЕСА_1 . В 2003 р. вони переїхали до АДРЕСА_2 купувався з продажу квартири, кошти сина за продаж квартири, сімейні збереження були, проти незначні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з підстав, викладених в позові.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнала, посилаючись на те, що з червня 1998 р. вона почала жити разом з позивачем. Відповідач разом з бувшою дружиною і 12-річним сином переїхали в кімнату в комунальній квартирі, яка була оформлена на його сина. Відповідач мала двох дітей та весь час офіційно працювала, крім часу перебування у декретній відпустці. Вони були змушені продати квартиру, оскільки мали борги. Вони купили квартиру і будинок під опіку для дітей. Згодом шлюб зареєстрували, оскільки було потрібно оформити опіку над сином. Вважає будинок своєю власністю та дітей. Спільного бюджету у них не було.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що він небгрунтований, позивачем не надано доказів, що підтверджують придбання спірного майна.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом достовірно встановлено, що 20.06.2006 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 194, після реєстрації якого ОСОБА_8 змінила прізвище на Здольник (а.с. 25).

01.03.2019 р. рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/5023/19, що набрало законної сили 02.04.2019 р., шлюб між сторонами розірвано, відновлено ОСОБА_3 її дошлюбне прізвище ОСОБА_8 (а.с. 26).

Сторони є батьками дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23.04.2002 р. (а.с. 11).

21.11.2003 р. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , що діяла від свого імені та як законний представник від імені та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_5 , уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується Договором купівлі-продажу кватири, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко В.Д., зареєстрованим в реєстрі за № 6603 (а.с. 14). Згідно п.3 Договору, продаж квартири вчинено за 18800 грн. 00 коп.

21.11.2003 р. ОСОБА_7 , яка діяла від свого імені та як законний представник від імені та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , котрі мешкають за адресою: АДРЕСА_5 , придбали квартиру АДРЕСА_3 , вартістю 44000 грн., що засвідчено Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 21.11.2003 р. приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Кизим Л.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1759 (а.с. 13).

26.11.2003 р., на підставі договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідчених 26.11.2003 р. приватним нотаріусом Василькіського районного нотаріального округу Київської області Москалюк В.М., ОСОБА_7 набула у власність домоволодіння АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,493 га, що знаходиться на території АДРЕСА_2 (а.с. 15, 17).

Згідно п. 2 Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 26.11.2003 р. приватним нотаріусом Василькіського районного нотаріального округу Київської області Москалюк В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2950, продаж вчинено за 59000 грн. (а.с. 15).

Згідно п. 5 Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 26.11.2003 р. приватним нотаріусом Василькіського районного нотаріального округу Київської області Москалюк В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2953, продаж вчинено за 17000 грн. (а.с. 17).

15.12.2004 р. ОСОБА_7 уклала договір дарування частини житлового будинку, посвідчений державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Павленко Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-5722, за яким безоплатно передала, а ОСОБА_12 прийняв в дар 3/20 частини та ОСОБА_11 прийняла в дар 11/100 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с. 21).

Як вбачається з договору дарування частини житлового будинку від 15.12.2004 р., посвідченого державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області Павленко Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-57, ОСОБА_7 мешкає в АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 мешкає в АДРЕСА_7 . ОСОБА_1 діяв за малолітніх ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17.12.2004 р. ОСОБА_7 , яка діяла від свого імені та як законний представник від імені та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , відчужила квартиру АДРЕСА_3 за 41000 грн., що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Пясецькою Л.М., зареєстрованим в реєстрі за № 4681 (а.с. 22).

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 07.08.2002 р. Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у будинку АДРЕСА_2 зареєстровано 18.07.2012 р. (а.с.10).

Суд критично ставиться до інформації, що містить довідка Порадівської сільської ради вих. № 157 від 30.08.2018 р., оскільки зазначена у довідці дата, з якої ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 , повністю спростовується датою набуття права власності на вказаний будинок відповідачкою та клопотанням підприємця ОСОБА_13 № 8 від 28.01.2002 р., за яким ОСОБА_1 постійно проживає по АДРЕСА_5 , але зареєстрований по АДРЕСА_7 (а.с. 18, 27).

Допитаний судом в якості свідка син позивача ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , надав свідчення, що на думку суду є суб`єктивними, зокрема щодо ведення сторонами спільного господарства і проживання як чоловіка і дружини в громадянському шлюбі в 1997-1998 роках.

Свідок зі сторони відповідача, ОСОБА_9 , який зареєстрований та постійно проживає в смт. Гостомель, пояснив суду, що кошти від відчуження комунальної квартири були витрачені на придбання іншої квартири у місті Василькові, право власності на яку було оформлено на нього та сина позивача. Відповідач за кошти від продажу купила будинок в селі, машину, зробила криницю. Чи проживали сторони як сім`я, - йому не відомо.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01.01.2004 р.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 р. До сімейних відносин, які існували до 01.01.2004 р., норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01.01.2004 р.

Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01.01.2004 р. законом не передбачено.

З урахуванням зазначених норм законодавств, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що не підлягає встановленню факт проживання однією сім`єю сторін як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період до 01.01.2004 р.

Позивач, зазначаючи у позові, що спірні будинок та земельна ділянка, придбані за спільні кошти сторін, в тому числі від відчуження комунальної квартири, в той же час будь-яких належних та достовірних доказів спільності грошових затрат та/або праці в набутті спірного нерухомого майна разом з відповідачкою у відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність», не надав.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, обов`язковою умовою для визнання однією сім`єю чоловіка і жінки, які не перебувають в зареєстрованому шлюбі, крім власне факту спільного проживання, є ведення ними спільного побуту, господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на статтю 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (статті 77, 81 ЦПК України).

Доказів того, що сторони, починаючи травня 1998 р. до 20.06.2006 р., проживали без реєстрації шлюбу однією сім`єю, вели спільне господарство, побут, бюджет та придбали в 2003 р. спірне нерухоме майно внаслідок їх спільної праці як сім`ї, шляхом обєднання спільних трудових зусиль, внаслідок яких одержані спільні та особисті доходи об`єднувалися для набуття спільного майнм в майбутньому, позивачем не надано.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, допитом свідків, дослідженими в судовому засіданні доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, ведення спільного господарства, побуту, бюджету та поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Кравченко Л.М.