Справа № 691/1530/19
Провадження № 2/691/62/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судових засідань Штепи О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», в особі представника за довіреністю адвоката Сметанюка Ігоря Миколайовича до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

ТОВ «АВТО ПРОСТО», в особі представника за довіреністю адвоката Сметанюка І.М., звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 04.02.2011 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 була укладена Угода №347198 (далі - Угода) та підписані, зокрема, Додатки №1 та №2 які є невід`ємними частинами Угоди. Предметом Угоди є надання послуг системи АвтоТак спрямованих на придбання автомобіля Chery М11 базової комплектації. Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Дана система полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості (автомобіль), та через механізми, встановлені Угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні умов Угод, укладених з Учасниками в рамках системи АвтоТак, позивач надає Учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля через систему АвтоТак. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації та створенні умов для придбання автомобілів Учасниками, здійснення оплати постачальнику автомобілів за рахунок коштів, сплачених Учасниками, на підставі Угоди, забезпечення отримання учасником автомобіля, а також наданні інших послуг, передбачених Угодою, які забезпечують придбання автомобіля кожним Учасником системи АвтоТак, який належним чином виконує зобов`язання за Угодою. 20.09.2012 року ОСОБА_1 , на виконання умов Угоди, отримав у власність автомобіль Chery М11, кузов № НОМЕР_1 , 2012 року випуску, і зареєстрував його на своє ім`я (реєстраційний номер НОМЕР_2 ). ОСОБА_1 , відповідно до умов Угоди (ст. 5 Угоди, п.п. 2.3 ст.2 Розділу II Додатку № 2 до Угоди), зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (щомісячні Чисті внески) та вартість наданих послуг (щомісячні Внески в оплату послуг) шляхом сплати 120 щомісячних Повних внесків. Починаючи з грудня 2015 року ОСОБА_1 припинив сплачувати щомісячні внески передбачені Угодою. Як вже зазначалося, відповідно до умов Угоди, ОСОБА_1 зобов`язався оплатити 100 відсотків вартості автомобіля та вартість наданих йому за Угодою послуг шляхом оплати 120 щомісячних Повних внесків. Таким чином, для розрахунку щомісячного Повного внеску, який повинен сплачувати ОСОБА_5 , позивачу потрібно знати Поточну ціну Автомобіля в місяці, за який буде надіслана квитанція для сплати такого внеску. Однак, неможливо відслідковувати ціну нового автомобіля, випуск (імпорт, постачання) якого вже припинено. Сторони, при підписанні Угоди, передбачили випадок, коли через якісь причини Виробник та/або Імпортер та/або Дистриб`ютор припинить виробляти, здійснить заміну або припинить імпортувати модель автомобіля, зазначену у Додатку №1 до Угоди (п.9.1 ст.9 Додатку №2 до Угоди). Листом №619 від 26.12.2013 року ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» (дистриб`ютор автомобіля Chery M1l)повідомив ТОВ «АВТО ПРОСТО» про припинення виробництва вказаного автомобіля. Керуючись положення п. 9.1 ст. 9 Додатку №2 до Угоди, у грудні 2013 року, позивач здійснив заміну автомобіля Chery М11 на автомобіль ЗA3 Vida. Ціна автомобіля Chery М11у грудні 2013 року становила 99990,00 грн., а автомобіля ЗАЗ Vida В4ХВ455 - 106900,00 грн. Різниця вартості автомобіля Chery М11 та ЗАЗ Vida не перевищувала 10%. ОСОБА_1 , за період з березня 2011 року по листопад 2018 року (включно), сплатив на користь позивача: 81,6501% від Поточної ціни автомобіля (щомісячні Чисті внески) та 98 щомісячних Внесків в оплату послуг позивача. Як зазначалося вище, починаючи з грудня 2015 року ОСОБА_1 припинив сплату передбачених Угодою щомісячних Повних внесків. Розмір боргу ОСОБА_1 перед позивачем відповідно складає:18,3499% вартості автомобіля (100% - 81,6501% = 18,3499%) та 22 Внески в оплату послуг позивача (120 - 98 = 22). Остання відома Поточна ціна автомобіля марки ЗАЗ Vida В4ХВ455 становить 316230,00 грн. Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за Угодою, у грошовому еквіваленті, складає: по сплаті Чистих внесків: 316230,00 грн. х 18,3499% = 58027,89 грн. По сплаті Внесків в оплату послуг (316230,00 грн. х 0,38% + 20% ПДВ) х 22 внесків = 31724,00 грн. А всього: 58027,89 грн. + 31724,00 грн. = 89751.89 гри.

У рішенні Апеляційного суду Черкаської області від 26.07.2016 року та Постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року по цивільній справі № 691/94/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача, припинення дії договору та зобов`язання вчинити дії, вказано про відсутність підстав для визнання Угоди №347198 від 04.02.2011 року припиненою оскільки судами апеляційної та касаційної інстанції встановлено обставину щодо наявності заборгованості у ОСОБА_1 перед ТОВ «АВТО ПРОСТО» за зазначеною Угодою. Дані обставини є преюдиційними. Згідно положень пп. 8.2.1.4 п.8.2 ст.8 Додатку №2 до Угоди, ОСОБА_1 було надано позивачу гарантію забезпечення виконання ним зобов`язань за Угодою - гарантію поручителів. 06.09.2012 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО», як кредитором, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як поручителями, було укладено договір поруки, за яким останні зобов`язувалися відповідати перед кредитором у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за Угодою. Договір поруки було зареєстровано в реєстрі за №2100 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я. Враховуючи вище наведене, просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО», - заборгованість за угодою № 347198 від 04.02.2011 року у розмірі 89751 гривня 89 копійок та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, поданому до суду, в якому, зазначили те, що позивач просить стягнути з відповідачів по справі в солідарному порядку грошові кошти в сумі 89751 гривня 89 копійок, посилаючись в описовій частині позову на розрахунок боргу, який обґрунтовується не повною сплатою ОСОБА_1 внесків в оплату послуг позивача, а саме вказуючи, що відповідач сплатив 98 внесків замість 120, тобто різниця - 22 внески на суму 31724,00 гривень, де за основу розрахунку взято суму в розмірі 316230,00 гривень та не доплачено 18,3499% чистих внесків, що в грошовому виразі становить 58027,89 гривень. Зазначаючи в розрахунку відправну суму 316230,00 гривень, позивач стверджує, що це є вартістю заміненого автомобіля за умовами ст. 9 Додатку № 2 до угоди № 347198, але будь-яких підтверджень актуальності цієї ціни суду не надає, при цьому у розрахунку платежів ОСОБА_1 за угодою № 347198 зазначено поточну ціну автомобіля вартістю 105440 гривень, перевіривши дану інформацію через мережу інтернет, було виявлено відсутність ціни на таку модель автомобіля взагалі, отже представлений суду розрахунок як і сама сума боргу не відповідають дійсності і не можуть бути взяті до уваги як доказ по справі. Щодо заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за угодою № 347198 від 04.02.2011 року, необхідно зазначити наступне. Відповідач уклав угоду предметом якої було надання послуги системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Позивач взяв на себе зобов`язання здійснення оплати автомобіля обраної учасником марки виробнику, імпортеру чи дистриб`ютору за рахунок коштів, сплачених учасниками системи на умовах угоди. Додатком № 1 до угоди № 347198 зазначено марку автомобіля обрану ОСОБА_1 - Chery М11, вартістю на час підписання додатку 105440,00 гривень. 20.09.2012 року відповідно до видаткової накладної № hk25110884 ОСОБА_1 одержав придбаний в системі АвтоТак автомобіль Chery М11, придбаний на його користь за повну вартість у 102990 гривень. Право на отримання такого автомобіля виникло у ОСОБА_1 в зв`язку з виконанням умов угоди та проведеною оплатою, коштів в розмірі 76695 грн. 89 коп., що становило 48% від повної вартості обумовленого автомобіля разом з супутніми адміністративними платежами. Таким чином, на час придбання автомобіля, його вартість, тобто понесені витрати позивача за рахунок коштів учасників системи АвтоТак складала саме 102990 грн. разом з послугами адміністрування угоди - 159400 грн. 50 коп. Залишок боргу відповідача на час купівлі автомобіля був зафіксований додатком №3 від 29.08.2012 року, де залишок становив 82704 грн. 61 коп. Дана сума як розмір основного зобов`язання внесена до державного реєстру обтяжень рухомого майна, витяг №38060852 від 01.10.2012 року. ОСОБА_1 після отримання автомобіля залишився винен у відсотковому, співвідношенні 51% його вартості. Необхідно відзначити, що грошові (боргові) взаємовідносини між позивачем та відповідачем 1 за угодою №347198 від 04.02.2011 рокуповністю базуються на вартості автомобіля та платежі розраховуються у відсотковому співвідношенні до такої вартості. Станом на 13.11.2015 року ОСОБА_1 сплатив повну вартість отриманого транспортного засобу внісши на рахунок позивача суму в підсумковому розмірі 178019 грн. 56 коп. проводячи платежі у значно більшомурозмірі, ніж визначалось при підписанні угоди в зв`язку з ринковим зростанням цін на автомобілі. Остання відправна ціна була зазначена позивачем в розмірі 304800 грн. Таким чином, ОСОБА_1 сплатив позивачу свою частку зобов`язань а системі АвтоТак виходячи з розрахунків наданих позивачем з урахуванням заміни автомобіля на іншу модель та з урахуванням значно збільшеної ціни. ОСОБА_1 укладаючи угоди брав на себе зобов`язання по виплаті вартості саме його автомобіля який був придбаний за 102990 грн. та взяв зобов`язання по сплаті щомісячних внесків розмір яких визначався позивачем виходячи з щомісячної поточної ціни транспортного засобу (заміненого транспортного засобу). ОСОБА_1 не брав на себе зобов`язань придбавати автомобілі за власні кошти іншим учасникам групи, та виплативши на умовах позивача повну вартість платежі припинив.

Посилання позивача на рішення апеляційного суду Черкаської області від 27.06.2016 року та постанову ВCУ від 30.05.2018 року по цивільній справі № 691/94/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АВТО ПРОСТО», про захист прав споживача, припинення, дії договору та зобов`язання вчинити дії, де встановлено обставину щодо наявності заборгованості у ОСОБА_1 є невірним, адже у вказаній справі суди розглядали вимоги іншого характеру і питання розміру боргу не досліджували взагалі. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України) Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ст.259 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК України). Позивач стверджує, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27.06.2016 рокупо справі № 691/94/16-ц було встановлено обставину наявності заборгованості у ОСОБА_1 перед ТОВ «АВТО ПРОСТО» за угодою № 347198 від 04.02.2011 року. Отже, в розумінні позивача йому стало достовірно відомо про наявність боргу ОСОБА_1 , ще 27.07.2016 року, а позовні вимоги підготовлені лише 03.12.2019 року, тобто зі спливом п`яти місяців після закінчення строку позовної давності, таким чином заявлені вимоги не можуть бути задоволені судом із-за вказаних підстав, тобто з застосуванням до них строку позовної давності. Враховуючи вище викладене, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить відстеження з Укрпошти про отримання ним особисто 28.05.2021 року судової повістки.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, про що свідчить відстеження з Укрпошти про отримання нею особисто 28.05.2021 року судової повістки.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, про що свідчить відстеження з Укрпошти про отримання нею особисто 28.05.2021 року судової повістки.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_1 та його представника, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як встановлено в судовому засіданні, 04.02.2011 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 була укладена Угода №347198 (далі - Угода) та підписані, зокрема, Додатки №1, №2 та №3, які є невід`ємними частинами Угоди. Предметом Угоди є надання послуг системи АвтоТак спрямованих на придбання автомобіля Chery М11 базової комплектації.

Угоду та Додатки, які є її невід`ємними частинами, підписані ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та заперечень щодо їх змісту.

Згідно ст.10 Угоди, підписання цієї угоди та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди і додатків до неї.

Відповідно до Додатку № 1 та п. 2.3 ст. 2 Додатку №2 відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повністю оплатити 120 щомісячних повних внесків, за рахунок яких погасити 100% поточної вартості автомобіля, оплатити послуги ТОВ «Авто Просто» та сплатити інші платежі, передбачені Угодою.

Згідно п.2.1 Додатку №2 до Угоди, поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ТОВ «Авто Просто» виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором.

Відповідно до п. 8.2 ст. 8 Додатку № 2, учасник, якому надано право на отримання автомобіля, має право одержати автомобіль у зазначений термін, якщо він на момент такого одержання належно виконує свої зобов`язання та попередньо виконав зобов`язання, передбачені в підпунктах 8.2.1.1 8.2.1.6 пункту 8.2.1, які є окремими для кожного випадку, зокрема, підписав додаток № 3, в якому відображено стан розрахунків учасника за угодою на момент одержання права на отримання автомобіля (підпункт 8.2.1.6).

Згідно п.9.1 Додатку №2, якщо протягом строку дії угоди постачальник здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти або продавати марку та/або модель автомобіля, зазначених в Додатку №1 до Угоди, ТОВ «Авто Просто» зобов`язується здійснити заміну шляхом застосування поточної ціни нової марки та/або моделі для розрахунку складових повного внеску для всіх учасників групи і така нова марка та/або модель буде передаватися учасникам, які не отримали попередню марку/модель.

Таким чином, підписавши Угоду та додаток № 2 до неї, відповідач ОСОБА_1 погодився щомісячно сплачувати повні внески, складові яких розраховуються з поточної ціни автомобіля, яка визначається на останній робочий день кожного місяця, і може бути змінена, зокрема, у разі припинення продажу відповідної моделі і прийняття за основу розрахунку іншої моделі.

Така система оплати повністю узгоджується з правовою природою угоди про надання послуг з придбання товарів у групах, якою передбачається для учасника можливість отримати у власність обраний ним автомобіль до виплати його повної вартості за рахунок коштів, сплачених іншими учасниками групи, які не отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це. Придбання автомобіля за такою угодою відбувається за його дійсною вартістю на момент купівлі, яка в силу ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого іншим учасникам раніше. За таких обставин сторонами не визначається остаточний обсяг грошового зобов`язання, так як сума щомісячних внесків та інших платежів залежить від ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця.

29.08.2012 року, відповідач та позивач підписали Додаток № 3 до Угоди, згідно з яким на день його підписання, загальна сума грошових зобов`язань учасника становила 159 400,50 гривень; сплачено учасником на день підписання Додатку - 76 695,89 гривень; сума заборгованості учасника на день підписання цього Додатку складає 82 704,61 гривні.

Згідно п.3 зазначеного Додатку, сума заборгованості за Угодою має бути погашена в повному обсязі згідно з графіком внесків учасника. Відповідно до положень ст.ст. 2, 3 Додатку № 2 до Угоди, сума заборгованості може бути змінена в разі зміни поточної ціни автомобіля. Тобто, вказана в додатку № 3 загальна сума грошового зобов`язання і сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем не є остаточними і можуть змінюватися у разі зміни поточної вартості автомобіля.

20.09.2012 року, ОСОБА_1 , на виконання умов Угоди, отримав у власність автомобіль Chery М11, кузов № НОМЕР_1 , 2012 року випуску, і зареєстрував його на своє ім`я (реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

Листом №619 від 26.12.2013 року, копія якого додана до матеріалів справи, ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» (дистриб`ютор автомобіля Chery M1l)повідомив ТОВ «АВТО ПРОСТО» про припинення виробництва вказаного автомобіля.

В зв`язку з наведеним, позивач у грудні 2013 року, здійснив заміну автомобіля Chery М11 на автомобіль ЗA3 Vida, що відповідало вимогам п. 9.1 ст. 9 Додатку №2 до Угоди.

В зв`язку з наведеним, суд вважає, що оскільки продаж автомобіля марки Chery M11 було припинено, тому застосування при розрахунку платежів поточної ціни іншої марки автомобіля, зокремаЗA3 Vida, було обґрунтованим і повністю відповідало умовам укладеної сторонами Угоди, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, які після припинення продажу автомобіля Chery M1l претендували на отримання автомобіля іншої марки.

Поточна ціна автомобіля, відповідно до умов Угоди та Додатків до неї, в тому числі і після зміни, повідомлялася відповідачу ОСОБА_1 в інформаційній частині квитанцій на сплату повних внесків, які щомісячно направлялися на його адресу, чого не заперечував, ані відповідач, ані його представник.

Відповідач до грудня 2015 року проводив платежі за Угодою на загальну суму 178019,56 гривень, проте, в подальшому перестав вносити кошти, оскільки вважає, що повністю сплатив вартість придбаного автомобіля, яка, на його думку, була зафіксована в додатку №3 до Угоди та становила 159400,50 гривень.

Суд критично оцінює посилання відповідача ОСОБА_1 та його представника на те, що саме в Додатку №3 був визначений кінцевий розмір його грошового зобов`язання перед позивачем у сумі 159 400,50 гривень, оскільки такі доводи спростовуються змістом укладеної сторонами Угоди і названого Додатку.

При цьому, суд зазначає, що порядок сплати внесків за програмою АвтоТак визначений підписаною сторонами угодою № 347198 від 04.02.2011 року та додатком № 2 до неї. Так, в додатку № 2 детально зазначено механізм визначення ціни автомобіля, яка береться за основу при обрахунку щомісячних внесків, а розмір внесків встановлено у відсотках до поточної ціни автомобіля.

Сторони визнають, що станом на листопад 2015 року, відповідач, в рахунок вартості придбаного автомобіля та наданих позивачем послуг, сплатив останньому грошові кошти в загальній сумі 178019,56 гривень. При цьому, позивач, звернувшись з позовом стверджує, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання і не повністю сплатив вартість автомобіля та наданих послуг, а відповідач стверджує, що повністю виконав взяті на себе зобов`язання оскільки, на його думку, сплатив більше, аніж було передбачено Угодою та Додатками.

Згідно приписів ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При вирішенні даного спору, суд бере до уваги та застосовує як преюдицію, обставини, встановлені у рішенні апеляційного суду Черкаської області від 26.07.2016 року та постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у цивільній справі №691/94/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживача, припинення дії договору та зобов`язання вчинити дії, де досліджувалася обставина щодо наявності чи відсутності заборгованості у ОСОБА_1 перед ТОВ «Авто Просто» за Угодою №347198 від 04.02.2011 року та було встановлено, зокрема, в постанові ВС, що станом на листопад 2015 року ОСОБА_1 сплачено 81,65% поточної ціни автомобіля та 98 внесків в рахунок оплати послуг ТОВ «Авто Просто».

Як зазначалося вище, починаючи з грудня 2015 року ОСОБА_1 припинив сплату передбачених Угодою щомісячних Повних внесків. Розмір боргу ОСОБА_1 перед позивачем відповідно складав:18,35% вартості автомобіля (100% - 81,65% = 18,35%) та 22 внески в оплату послуг позивача (120 - 98 = 22), які він, на думку суду, мав сплатити з грудня 2015 року по вересень 2017 року включно (22 місяці = 22 внески).

При розрахунку заборгованості ОСОБА_1 у грошовому еквіваленті, позивач використав поточну ціну автомобіля у розмірі 316230,00 гривень та згідно його розрахунку борг склав: по сплаті Чистих внесків: 316230,00 грн. х 18,3499% = 58027,89 грн. По сплаті Внесків в оплату послуг (316230,00 грн. х 0,38% + 20% ПДВ) х 22 внески = 31724,00 грн. А всього: 58027,89 грн. + 31724,00 грн. = 89751.89 грн.

Зазначена позивачем поточна ціна підтверджується доданим до справиРеєстром АП 2017_01 рекомендованих роздрібних цін на автомобілі ЗАЗ для ТОВ «Автопросто» та ПрАТ «АЙСЕ-Україна» станом на 30.12.2016 року, а тому суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком заборгованості ОСОБА_1 в цілому.

Відповідач та його представник заперечували зазначену позивачем поточну ціну та у своїх поясненнях в судовому засіданні та у запереченні на позов вказували, що станом на 13.11.2015 року, на час виникнення спору, остання відправна ціна була зазначена позивачем в розмірі 304800,00 гривень, проте, ніяких доказів у підтвердження своєї позиції суду не надали.

Згідно пояснень представника позивача, чого не заперечувала і сторона відповідача, останній перестав вносити щомісячні внески з грудня 2015 року.

Згідно п.2.3 Додатку №2 до Угоди, відповідач зобов`язувався вносити щомісячні внески до 15 числа кожного місяця. Тобто, про порушення свого права, позивач дізнався 16.12.2015 року, а з позовом звернувся до суду 16.12.2019 року.

Згідно ч.1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч.1 ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 та ч.2 ст.260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Прийшовши до переконання, що вимоги позивача про стягнення з відповідача чистих внесків у розмірі 58027,89 грн. та внесків в оплату послуг в розмірі 31724,00 грн., а всього 89751.89 грн. є обґрунтованими, суд в силу наведених норм Закону, враховуючи клопотання сторони відповідача, при вирішенні даного спору, вважає за необхідне застосувати строки позовної давності.

З дати звернення позивача до суду 16.12.2019 року, вимоги позивача можуть бути задоволені за три роки до дня звернення до суду, тобто - по 16.12.2016 року. Беручи до уваги, що останній (22- гий) внесок відповідач мав сплатити у вересні 2017 року та висновки Великої Палати Верховного Суду щодо перебігу позовної давності за вимогами, що складаються із сукупності прострочених щомісячних зобов`язань, наведені в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, вимоги позивача підлягають до задоволення лише частково за останніх 10 місяців (з грудня 2016 року по вересень 2017) в межах строку позовної давності.

В грошовому еквіваленті це буде становити:

-щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача чистих внесків - 58027,89 грн. : 22 внески х 10 внесків = 26376,31 грн.;

-щодо внесків в оплату послуг - 31724,00 грн.: 22 внески х 10 внесків = 14420,00 грн.

А всього підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача: 26373,31 грн. + 14420,00 грн. = 40796,31 грн.

Вимоги позивача з грудня 2015 року по листопад 2016 року включно, до задоволення не підлягають, оскільки заявлені поза межами трирічного строку позовної давності.

Згідно положень пп. 8.2.1.4 п.8.2 ст.8 Додатку №2 до Угоди, ОСОБА_1 було надано позивачу гарантію забезпечення виконання ним зобов`язань за Угодою - гарантію поручителів.

06.09.2012 року року між ТОВ «АВТО ПРОСТО», як кредитором, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як поручителями, було укладено договір поруки, за яким останні зобов`язувалися відповідати перед кредитором у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за Угодою. Договір поруки було зареєстровано в реєстрі за №2100 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я.

Згідно ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно ст.553 ЦК України (в редакції станом на 06.09.2012 року), за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно ст.554 ЦК України (в редакції станом на 06.09.2012 року), у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 1.2 Договору поруки передбачено, що в разі невиконання Боржником зобов`язань за Угодою, Боржник і кожен із Співпоручителів відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України (в редакції станом на 06.09.2012 року), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п. 4.1 та п. 4.3 вказаного договору поруки, зобов`язання за цим договором припиняється одночасно з припиненням забезпечених порукою зобов`язань боржника. Відповідальність співпоручителя за цим договором припиняється також після повного виконання боржником або співпоручителем всіх забезпечених порукою зобов`язань боржника перед кредитором, що виникають з угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відтак, з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором позичальника (боржника за основним зобов`язанням) з кожним із поручителів кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

Позивач звернувся з позовом до боржника ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16.12.2019 року. Згідно встановлених судом обставин, відповідач ОСОБА_1 (боржник за основним зобов`язанням), з грудня 2015 року, щомісячно мав внести 22 внески в погашення вартості придбаного автомобіля. Тобто, взяті на себе зобов`язання за Угодою, ОСОБА_1 мав виконати до листопада 2017 року (22 внески = 22 місяці).

Отже, умови договору поруки про його дію до припинення забезпечених порукою зобов`язань боржника та повного виконання боржником або співпоручителем всіх забезпечених порукою зобов`язань боржника перед кредитором, що виникають з угоди, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні ст. 251 ЦК України. Тому, в даному випадку, має застосовуватися припис ч. 4 ст. 559 ЦК України, у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 24 вересня 2014 року у справі №6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі №6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі №6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі №6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі №6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі №644/6558/15-ц, а також висновок Великої палати Верховного Суду, викладений у постанові від 22 серпня 2018 року у справі №2-1169/11).

Як зазначалося вище, згідно умов Угоди та Додатків до неї, ОСОБА_1 мав виконувати взяті на себе зобов`язання шляхом виконання окремих зобов`язань з внесення щомісячних повних внесків.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання, згідно п.2.3 Додатку №2 до Угоди спливав 15 числа кожного місяця.

Отже, передбачений частиною ч. 4 ст. 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителів про повернення заборгованості за платежами, які боржник був зобов`язаний, згідно з умовами Угоди і Додатків до неї, вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Тому, за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання (п. 84 постанови ВП ВC від 19 червня 2019 року у справі №523/8249/14-ц).

Все вище викладене узгоджується з висновками ВП ВС, викладеними у постанові від 03.07.2019 року № 1519/2-3165/11.

Враховуючи вище викладене та дослідивши матеріали справи, з яких вбачається, що позивач пред`явив вимоги до поручителів більш ніж через 6 місяців після настання строку виконання останньої частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, а це є листопад 2017 року, суд вважає, що вимоги позивача до поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не підлягають до задоволення.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наведеного, судові витрати в даній справі слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просив стягнути суму сплаченого судового збору у сумі 1921 гривня згідно з платіжним дорученням №3494 від 09.12.2019 року, а відповідач ОСОБА_1 витрати на правову допомогу.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник не надали суду остаточний розрахунок наданих послуг адвокатом із зазначенням затраченого часу на їх виконання та вартості та документ підтверджуючий сплату вказаної суми відповідачем ОСОБА_1 адвокату.

Враховуючи викладене, за відсутності належних доказів щодо понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до висновку про відмову у стягненні їх з позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись: Постановами Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12; від 19.06.2019 2019 року у справі № 523/8249/14-ц; від 03.07.2019 року у справі №1519/2-3165/11, ст.ст. 5, 11, 207, 251, 253, 256, 257, 260, 261, 267, 509, 526, 543, 553, 554, 559, 611, 626, 628, 629, 638, 903 ЦК України; ст. ст. 2, 3, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 81, 82, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

позов товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», в особі представника за довіреністю адвоката Сметанюка Ігоря Миколайовича, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу, - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», (03045, м. Київ, Столичне Шосе, 90, 0) - заборгованість за угодою № 347198 від 04.02.2011 року у розмірі 40796 (сорок тисяч сімсот дев`яносто шість) гривень 31 копійка.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», (03045, м. Київ, Столичне Шосе, 90, 0) - судові витрати у сумі 1091 (одна тисяча дев`яносто одна) гривня 48 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 09.09.2021 року.

Суддя В. О. Черненко