РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року

м. Рівне

Справа № 555/2165/20

Провадження № 22-ц/4815/619/21

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у липні 2019 року ОСОБА_2 вирішив продати ОСОБА_1 (домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , будинок та дві земельні ділянки площею 0,30 Га та 0,25 Га, за заздалегідь обумовленою ціною у розмірі 7 000,00 доларів США. На підтвердження намірів сторін. Позивач передав, а Відповідач отримав 3 500 доларів США готівкою в якості завдатку, про що Відповідач склав розписку та віддав її Позивачу. Кошти були передані за участі свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про що зазначено безпосередньо у розписці. Однак 07 вересня 2020 року, без відома Позивача, Відповідач продав домоволодіння.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2021 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що розписка не може вважатися попереднім договором купівлі-продажу, оскільки купівля-продаж нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а у відповідності до ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору.

Просить рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2021 року скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначив, що позивач ухилявся від укладення договору купівлі-продажу, у зв`язку з чим завдаток не підлягає поверненню.

Просить рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки площею 0,30 та 0,25 га , вказані об`єкти відповідач ОСОБА_2 мав намір продати.

У липні 2019 року він домовився із позивачем ОСОБА_1 про продаж йому домоволодіння та двох земельних ділянок за ціною 7500 доларів США. Відповідач отримав від позивача ОСОБА_1 завдаток в сумі 3500 доларів США, про що склав розписку. Іншу частину коштів ОСОБА_1 мав передати під час укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу до кінця 2019 року.

07 вересня 2020 року, ОСОБА_2 продав домоволодіння та земельну ділянку іншій особі, оскільки ОСОБА_1 не виконав домовленостей щодо купівлі домоволодіння та земельної ділянки.

Згідно зі статтею 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України, завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Оскільки договір купівлі-продажу будинку та земельних ділянок, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем відповідачу сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору.

Авансом визнається сума, що сплачується як попередній платіж у рахунок належних платежів. Відповідно аванс не виконує забезпечувальної функції. Сторона, що видала аванс, вправі вимагати його повернення в разі припинення зобов`язання до початку його виконання, а також у всіх випадках невиконання договору.

Сторонами не передбачено порядок та строк повернення коштів.

02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 вимогу про повернення коштів (а.с. 11).

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Оскільки, сума в 3500 доларів США ОСОБА_2 отримана без достатньої правової підстави, то він зобов`язаний повернути її з врахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України, тобто 3 відсотків річних, що становить 3,44 долари США, а разом 3503,44 дол. США.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати ОСОБА_1 підлягають стягненню з ОСОБА_2 в розмірі (1001,38 + 1502,07) 2503,45 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 6, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3503,44 дол. США, з яких 3500 дол. США сума боргу та 3,44 дол. США 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2503,50 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.В. Хилевич

С.С. Шимків