Справа № 646/242/21
№ производства 2-др/646/5/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2021 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова
в складі головуючого судді Демчини Т.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Саламахи В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Червонозаводського районного суду міста Харкова заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
01 квітня 2021 року Червонозаводським районним судом міста Харкова за результатами розгляду позову АТ «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено рішення, яким узадоволенні позовних вимог АТ «Акцент-банк» відмовлено за безпідставністю позовних вимог.
Під час розгляду справи представником відповідача у поданій до суду письмовій заяві з процесуальних питань було заявлено про наміри подати заяви щодо розподілу судових витрат.
Для прийняття участі у судовому засіданні, призначеному для розгляду вказаної заяви, учасники справи до суду не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце її розгляду. До суду надійшло клопотання представника відповідача Натини А.О. про повне підтримання вимог заяви та її розгляд у його відсутності. На підставі ч.4 ст.270 ЦПК України суд прийшов до висновку про можливість розгляду заяви представника відповідача адвоката Натини А.О. про стягнення судових витрат у відсутності учасників справи.
Дослідивши зміст заяви та додані документи, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст.259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім інших витрат, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Порядок розподілу судових витрат встановлений у ст.141 ЦПК України. Так, зазначеною нормою передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, крім інших обставин, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим.
У підтвердження понесення ОСОБА_1. витрат на правничу допомогу суду подано договір про надання правничої допомоги - адвокатських послуг від 17.03.2021, укладений нею з адвокатським бюро «Андрія Натини», а також додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги - адвокатських послуг від 17.03.2021, копію рішення розширеного засідання ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018. Крім того, суду подано акт приймання-передачі наданої правничої допомоги - адвокатських послуг від 02.04.2021, наданих ОСОБА_1. адвокатом Натиною А.О. на виконання умов договору про надання правничої (правової) допомоги від 17.03.2021, у якому наведений перелік наданих послуг та їх вартість. Суду надано також квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 06.04.2021 та 15.04.2021 про здійснення ОСОБА_1. на користь АБ «Андрія Натини» оплати за надані послуги в сумі 2800,00 грн. та 4400,00 грн. відповідно.
Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката відповідачу, позивачем не заявлялось. Відтак, на підставі ч.6 ст.137 ЦПК України, суд прийшов до висновку про недоведеність неспівмірності вказаних заявлених до стягнення судових витрат.
У ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц, а також від 24 лютого 2021 року у справі №341/1375/18.
Отже, Верховний суд зробив висновок про те, що рогзподілу між сторонами підлягають фактично понесені учасниками судові витрати, здійснення яких підтверджено документально. Відтак, враховуючи, що суду подано докази фактичного понесення відповідачкою ОСОБА_1. витрат на правничу допомогу на час розгляду заяви про стягнення судових витрат в сумі 7200,00 грн., саме у такому розмірі ці витрати мають бути покладені на позивача.
З огляду на викладене, на підставі ч.5 ст.137 ЦПК України, враховуючи надані копії квитанцій про фактично понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2800,00 грн. та 4400,00 грн., суд вбачає підстави для задоволення розміру понесених ОСОБА_1. витрат на правничу допомогу у розмірі 7200,00 грн.
Суд враховує, що відповідно до ст.270 ЦПК України, відповідач не позбавлена права звернутись до суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу за наданим договором у іншій частині після їх фактичного понесення.
Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 258, 259, 270 ЦПК України, суд -
Заяву представника відповідача Натини А.О. задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-банк» на користь ОСОБА_1 7200 (сім тисяч двісті) грн. 00 коп. понесених судових витрат.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківської апеляційного суду безпосередньо або через Червонозаводський районний суд міста Харкова. Учасник справи, якому рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Головуючий суддя: Т.Ю.Демчина