Справа № 444/639/20 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/539/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.

розглянувши в м. Львові в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Винниченко М.П. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з відповідачки безпідставно отримані нею від позивача грошові кошти в сумі 3380 доларів США, що за курсом НБУ (24 грн. 74 коп.) становить 83621 грн. 20 коп.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач ОСОБА_1 за допомогою платіжної системи «МоneyGram» здійснив цілий ряд грошових переказів на користь ОСОБА_3 .

А саме було здійснено наступні грошові перекази: 19.06.2018 року на суму 260 доларів США; 13.07.2018 року - на суму 550 доларів США; 16.08.2018 року - на суму 520 доларів США; 15.09.2018 року - на суму 450 доларів США; 17.10.2018 року - на суму 300 доларів США; 22.11.2018 року - на суму 300 доларів США; 14.12.2018 року - на суму 450 доларів США; 26.01.2019 року - на суму 150 доларів США; 15.02.2019 року - на суму 250 доларів США; 21.03.2019 року - на суму 150 доларів США, що сумарно склало грошову суму в розмірі 3380 доларів США, що за курсом НБУ (24 грн. 74 к.) становить 83 621 грн. 20 коп.

Стверджував, що відповідачка вищевказані кошти позивачеві не повернула, не визнала такі як аліменти на дітей, натомість незаконно привласнила їх.

Зазначав, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 22.11.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 03.01.2019 року.

Рішенням Жовківського районногго суду Львівської області від 07 травня 2019 року (справа № 444/764/19, провадження № 2/444/822/2019) вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітніх дітей, а саме сина та доньки в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 25.03.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вказував, що відповідач добровільно надавав та надає кошти на утримання неповнолітніх дітей, стабільно працює, отримує заробітну плату.

Відповідачка незаконно привласнивши кошти, звернулася в ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження, у якій зазначила, що позивач аліменти не сплачує, проте, приховала факт систематичних сплат позивачем коштів на її рахунок. Після чого в ДВС було сформовано розрахунок заборгованості по аліментах на суму 45 329 грн.

Вважає, що відповідачка збагатилася за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Стверджував, що у період з 19.06.2018 року по 21.03.2019 року відповідач отримувала грошові кошти без достатніх підстав від колишнього чоловіка, який вважав, що такі кошти він сплачує як аліменти на дітей.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що судом не враховано, що позивач з 06.2018 по 21.03.2019 року перераховував кошти, вважаючи, що це майбутні аліменти на утримання дітей. Не погоджується з твердженням відповідачки про те, що вона здійснювала оплату кредитів від його імені, оскільки не надано жодних доказів, які підтверджують таку оплату та домовленість між ними щодо такої оплати. Відповідачка спірні кошти йому не повернула, не визнала їх як аліменти на дітей та незаконно привласнила кошти.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 22.11.2018 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що зареєстрований 18.06.2013 року у Гамаліївській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 3 - розірвано.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07 травня 2019 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітніх дітей, а саме сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 25.03.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 12.06.2019 року.

Постановою заступника начальника відділу Пустомитівського районного відділу ДВС служби ГТУЮ у Львівській області 22.05.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 444/764/19, виданого 07.05.2019 року Жовківським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 аліментів на неповнолітніх дітей.

Згідно розрахунку заборгованості по ВП № 59181935 від 22.05.2019 року вбачається, що заборгованість боржника ОСОБА_6 зі сплати аліментів станом на 01.05.2019 року становить 7354,84 грн.

Встановлено, що позивач ОСОБА_6 за допомогою платіжної системи «Money Gram» здійснив ряд грошових переказів на користь відповідача ОСОБА_3 . А саме: 19.06.2018 року на суму 260 доларів США; 13.07.2018 року - на суму 550 доларів США; 16.08.2018 року - на суму 520 доларів США; 15.09.2018 року - на суму 450 доларів США; 17.10.2018 року - на суму 300 доларів США; 22.11.2018 року - на суму 300 доларів США; 14.12.2018 року - на суму 450 доларів США; 26.01.2019 року - на суму 150 доларів США; 15.02.2019 року - на суму 250 доларів США; 21.03.2019 року - на суму 150 доларів США, що сумарно склало грошову суму в розмірі 3380 доларів США, що стверджується копіями відповідних підтверджень переказів в матеріалах справи.

У зареєстрованому шлюбі сторони по справі, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ,. перебували до 03.01.2019 р., тобто платежі з 19.06.2018 року по 14.12.2018 року включно, були переказані між подружжям, чоловіком ОСОБА_6 своїй дружині ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що аліменти з позивача ОСОБА_6 на користь відповідача ОСОБА_3 , стягуються з 25.03.2019 р., і саме із цієї дати існує заборгованість.

Разом з тим, останній переказ позивачем ОСОБА_6 на користь відповідача ОСОБА_3 здійснено 21.03.2019 р., тобто до дати з якої стягуються аліменти.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Факт здійснення таких переказів позивачем на користь відповідача остання визнає та не заперечує.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач надавав кошти шляхом переказу таких відповідачеві без будь-яких застережень з його боку.

Доказів того, що переказані кошти є аліментами на дітей також суду не представлено.

Судом першої інстанції правильно зазначено про добросовісне волевиявлення з боку позивача у наданні грошових коштів відповідачу, та враховуючи вищенаведене, суд дійшов правильного висновку про відсутність з боку позивача помилки, обману, випадковості та іншого, тому звернення в суд з позовом про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів суд обґрунтовано визнав надуманим, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження безпідставності отримання грошових коштів відповідачем.

Відповідно до статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання позивача на статтю 1212 ЦК України, щодо безпідставно набутих грошових коштів відповідачем, є безпідставним, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог з причин недоведеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, вбачається, що рішення суду першої інстанції ухвалене згідно з вимогами чинного законодавства, належно обґрунтовано та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Ураховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в цій справі, є дата складення повного судового рішення - 03 вересня 2021 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 вересня 2021 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Ванівський О.М.

Мельничук О. Я.