Справа № 509/2769/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Козирського Є.С.,

за участю секретаря Лисенко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка проживає з адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та про встановлення факту будівництва об`єктів під час спільного сумісного проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольского районного суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном та про встановлення факту будівництва об`єктів під час спільного сумісного проживання. В позовній заяві позивач просила суд встановити факт спільної сумісної власності подружжя на об`єкти нерухомого майна (перелік) самочинно збудованих будівель, а саме: літера «А1» - незавершене будівництво - 79,5 кв. м., літ. «В» - сарай 27.2 кв. м., літ. «Г» - літня кухня - 17,8 кв. м., літ. «З» -літня кухня 59,7 кв. м., літ «і» - сарай 12,7 кв. м, літера «Л» - лабаз (кладова) 4,2 кв. м., літера «М»- сарай 16,3 кв. м.. Загальна площа самочинно збудованого нерухомого майна складає - 217,4 кв. м., які збудовані подружжям у період с 1992 року до 2011 рік та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди пов`язані з обстеженням та реєстрацією права власності на об`єкти нерухомого майна (перелік) самочинно збудованих будівель, а саме: літера «А1» - незавершене будівництво - 79,5 кв. м., літ. «В» - сарай 27.2 кв. м., літ. «Г» - літня кухня - 17,8 кв. м., літ. «З» -літня кухня 59,7 кв. м., літ «і» - сарай 12,7 кв. м, літера «Л» - лабаз (кладова) 4,2 кв. м., літера «М»- сарай 16,3 кв. м.. Загальна площа самочинно збудованого нерухомого майна складає - 217,4 кв. м., які збудовані подружжям у період с 1992 року до 2011 рік.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за час спільного сумісного проживання в період з 06.11.1986 року по 10.06.2014 сторонами було набуто право власності на житловий будинок с господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності в установленому законом порядку було зареєстровано 01.11.1994 року. Одночасно позивач зазначає, що у вказаний період сторонами з дозволу органів місцевого самоврядування було збудовано об`єкти нерухомого майна, які зазначені у технічному паспорті, як самочинні, а саме - літера «А1» - незавершене будівництво - 79,5 кв. м., літ. «В» - сарай 27.2 кв. м., літ. «Г» - літня кухня - 17,8 кв. м., літ. «З» -літня кухня 59,7 кв. м., літ «і» - сарай 12,7 кв. м, літера «Л» - лабаз (кладова) 4,2 кв. м., літера «М»- сарай 16,3 кв. м.. Загальна площа самочинно збудованого нерухомого майна складає - 217,4 кв. м. Вказані об`єкти збудовано на земельній ділянці з цільовим призначенням для житлового будівництва та господарських споруд, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Підставою для звернення є відмова відповідача вчинити дії направлені на державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна та допуск спеціалістів (експертів) для обстеження самочинного будівництва.

30.07.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому він у повному обсязі не визнає позовну заяву, зазначає про безпідставність позову та просить суд відмовити в його задоволенні повністю.

Не заперечуючи факту будівництва будівель і споруд, а саме - літера «А1» - незавершене будівництво - 79,5 кв. м., літ. «В» - сарай 27.2 кв. м., літ. «Г» - літня кухня - 17,8 кв. м., літ. «З» -літня кухня 59,7 кв. м., літ «і» - сарай 12,7 кв. м, літера «Л» - лабаз (кладова) 4,2 кв. м., літера «М»- сарай 16,3 кв. м.. в період спільного сумісного проживання як подружжя, відповідач зазначає, що встановлення фактів спільної сумісної власності подружжя на самочинно збудовані споруди не передбачено чинним законодавством. Самовільно збудовані споруди знаходяться поза межами цивільного обороту, та про неправильно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Чубаров С.В. надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без участі позивача та його представника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За час спільного сумісного проживання сторонами було набуто право власності на житловий будинок с господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності в установленому законом порядку було зареєстровано 01.11.1994 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20.11.2019 року (справа № 509/2934/16-ц), яка залишена без змін Постановою Верховного суду від 16 грудня 2020 року, ОСОБА_2 виділено в натурі у власність 29/50 частин будинку, розташованого за адресою:, АДРЕСА_1 позначені у технічному паспорті, складеному 18 вересня 2014 року КП «Овідіопольське РБТІ», які складаються з: а) веранди літ. «а» у складі приміщень «1-1» - «1-3», площею 24,0 кв.м. вартістю 73 690,00 гривень; б) в житловому будинку літ. «А» - коридор «1-4», пощею 4,0 к.м. вартістю 20 084,00 гривень, - житлову кімнату «1-5», площею 9,9 кв. м. вартістю 49 709,00 гривень; в) гаражу літ. «Б» вартістю 43 646,00 гривень; г) погрібу з шийкою літ. «Д,д» вартістю 27 350,00 гривень; д) ворот «№1» вартістю 6 153,00 гривень; е) хвіртки «№2» вартістю 1 985,00 гривень; ж) огорожі «№4» вартістю 5 059,00 гривень; з) водопроводу «№6» вартістю 1 237,00 гривень; а всього виділити майна на суму 236 795 гривень.

Разом з тим, в період спільного проживання сторін до 2011 року за спільні грошові кошти подружжям було збудовано самочинні об`єкти нерухомого майна, а саме згідно технічного паспорту від 10 листопада 2017 року (справа 195) виготовленого КП «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації»: літера «А1» - незавершене будівництво - 79,5 кв. м., літ. «В» - сарай 27.2 кв. м., літ. «Г» - літня кухня - 17,8 кв. м., літ. «З» -літня кухня 59,7 кв. м., літ «і» - сарай 12,7 кв. м, літера «Л» - лабаз (кладова) 4,2 кв. м., літера «М»- сарай 16,3 кв. м.. Загальна площа самочинно збудованого нерухомого майна складає - 217,4 кв. м.

Зазначене нерухоме майно будувалося під час шлюбу, спільного проживання та за умови його державної реєстрації може бути об`єктом спільної сумісної власності.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Мар`янівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 19 «Про надання дозволу на реконструкцію житлового будинку гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 », від 08.08.2008 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на реконструкцію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано останнього отримати у відділі містобудування, архітектури та ЖКХ Овідіопольского РДА дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських будівель в установленому законом порядку.

Рішенням Мар`янівської сільської ради V скликання, XXVII сесія Рішення № 1140-V від 14 травня 2010 року «Про надання дозволу на будівництво літньої кухні та сараю гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 », надано дозвіл на розробку проектної документації літньої кухні та сараю у Овідіопольському районному відділі архітектури та містобудування, зобов`язано отримати дозвіл на початок будівельних робіт в Інспекції ДАБК в Одеській області та зобов`язано без дозволу на початок будівельних робіт до будівництва не приступати.

Відомості щодо належного отримання дозволу на реконструкцію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , дозволу на розробку проектної документації літньої кухні та сараю у Овідіопольському районному відділі архітектури та містобудування, дозволу на початок будівельних робіт отриманого в Інспекції ДАБК в Одеській області матеріали справи не містять.

Як наслідок суд приходить до висновку, що об`єкти нерухомого майна, щодо яких позивач просить встановити факт та визнати їх об`єктами спільної сумісної власності є самочинним будівництвом.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься у пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма ч. 1 ст. 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції).

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

У своєму позові позивач просить суд встановити факт спільної сумісної власності подружжя на об`єкти нерухомого майна (перелік) самочинно збудованих будівель, а саме: літера «А1» - незавершене будівництво - 79,5 кв. м., літ. «В» - сарай 27.2 кв. м., літ. «Г» - літня кухня - 17,8 кв. м., літ. «З» -літня кухня 59,7 кв. м., літ «і» - сарай 12,7 кв. м, літера «Л» - лабаз (кладова) 4,2 кв. м., літера «М»- сарай 16,3 кв. м.. Загальна площа самочинно збудованого нерухомого майна складає - 217,4 кв. м., які збудовані подружжям у період с 1992 року до 2011 рік.

Суж вважає, що в задоволенні позовної заяви в частині встановлення факту спільної сумісної власності на самочинно збудовані будівлі слід відмовити з наступних підстав.

Факт набуття права володіння та користування громадянином жилим будинком або іншими господарськими будівлями на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок (господарські будівлі), але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок (господарські будівлі) належать йому на праві власності. Позивачем таких відомостей суду надано не було.

Заяви про встановлення факту володіння будинком (господарськими будівлями) на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно чи зареєстровано за іншою особою.

Слід зазначити, що відповідачем не заперечується обставина самочинного будівництва під час перебування сторін у шлюбі. Суд вважає, що питання встановлення фактів спільної сумісної власності, або визнання майна спільною сумісною власністю можливо вирішити після проведення державної реєстрації права власності на ці об`єкти у відповідності до вимог що ставляться.

Задовольняючи позовну заяву в частині зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди пов`язані з обстеженням та реєстрацією права власності на об`єкти нерухомого майна (перелік) самочинно збудованих будівель, а саме: літера «А1» - незавершене будівництво - 79,5 кв. м., літ. «В» - сарай 27.2 кв. м., літ. «Г» - літня кухня - 17,8 кв. м., літ. «З» -літня кухня 59,7 кв. м., літ «і» - сарай 12,7 кв. м, літера «Л» - лабаз (кладова) 4,2 кв. м., літера «М»- сарай 16,3 кв. м.. Загальна площа самочинно збудованого нерухомого майна складає - 217,4 кв. м., які збудовані подружжям у період с 1992 року до 2011 рік суд виходить з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує принцип поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «обєкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Заперечуючи проти задоволення позову у відзиві на позовну заяву відповідач зокрема зазначає, що позов про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Відхиляючи доводи відповідача суд зазначає, що предметом позовних вимог є усунення перешкод, які полягають у відмові позивача провести реєстраційні дії з метою реєстрації об`єктів самочинного будівництва, не допуск до будівель експертів з метою її обстеження, а не визнання права власності.

Позивач у своєму позові зазначає, про здійснення перешкод з боку відповідача та про його відмову вчинити певні дії для реєстрації об`єкта самочинного будівництва (незавершеного об`єкта нерухомого майна), готовністю 100 відсотків, за наявної такої можливості, яка передбачена Наказом № 158 від 03.07.2018 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва житлово-комунального господарства України, зареєстрований в МЮУ 28 серпня 2018 року № 976/32428 «Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт», а також неможливості у будь-який інший спосіб ввести в експлуатацію об`єкти нерухомого майна, що порушують її право користування та розпорядження спільною сумісною власністю.

Враховуючи ту обставину, що літера «А1» - незавершене будівництво - 79,5 кв. м., літ. «В» - сарай 27.2 кв. м., літ. «Г» - літня кухня - 17,8 кв. м., літ. «З» -літня кухня 59,7 кв. м., літ «і» - сарай 12,7 кв. м, літера «Л» - лабаз (кладова) 4,2 кв. м., літера «М»- сарай 16,3 кв. м.. Загальна площа самочинно збудованого нерухомого майна складає - 217,4 кв. м., які збудовані подружжям у період с 1992 року до 2011 рік будувалися під час спільного сумісного проживання сторін у шлюбі, реєстрація цих об`єктів у відповідності до Наказом № 158 від 03.07.2018 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва житлово-комунального господарства України, зареєстрований в МЮУ 28 серпня 2018 року № 976/32428 «Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт» проводиться за спільною заявою, або договором про розподіл між співвласниками часток у спільній власності у рівних частках.

Відповідач від укладення договору про розподіл між співвласниками часток, а також поданні спільної заяви ухиляється. Крім цього, з наданого позивачем висновку експерта Скибінської Тетяни Михайлівни № 023/2021 від 11.05.2021 року, експерт відповідаючи на питання № 3 зазначає: - « враховуючи те, що ОСОБА_2 відмовився надати доступ до всіх приміщень будівлі …. Експерту не надалось можливим встановити склад приміщень, їх функціональне призначення, площу, висоту, обладнання їх необхідними санітарно-технічними приладами тощо…», що на переконання суду також свідчить про вчинення з боку відповідача перешкод у обстеженні для подальшої реєстрації об`єктів нерухомого майна про які зазначає позивач.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак, з огляду на поведінку відповідача, позивач позбавлена можливості належним чином та у відповідності до чинного законодавства здійснити державну реєстрацію, що порушує її законні права та інтереси.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 1816,00 грн.

Оскільки позов задоволено частково, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача судового збору у розмірі 908,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 258,294, 315,319,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном та про встановлення факту будівництва об`єктів нерухомого майна під час спільного сумісного проживання задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не чинити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) перешкоди пов`язані з обстеженням та реєстрацією права власності на об`єкти нерухомого майна (перелік) самочинно збудованих будівель, а саме: літера «А1» - незавершене будівництво - 79,5 кв. м., літ. «В» - сарай 27.2 кв. м., літ. «Г» - літня кухня - 17,8 кв. м., літ. «З» -літня кухня 59,7 кв. м., літ «і» - сарай 12,7 кв. м, літера «Л» - лабаз (кладова) 4,2 кв. м., літера «М»- сарай 16,3 кв. м.. Загальна площа самочинно збудованого нерухомого майна складає - 217,4 кв. м., які збудовані подружжям у період с 1992 року до 2011 рік.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в розмірі 908,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Є. С. Козирський