Справа № 462/7184/19 Головуючий у 1 інстанції: Пилип"юк Г.М.
Провадження № 22-ц/811/1451/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивачки ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року в складі судді Пилип`юк Г.М. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Залізничної районної адіміністарції Львівської міської ради, з участю третьої особи ОСОБА_2 , про визнання частково незаконним розпорядження та зобов`язання до здійснення демонтажу,-

встановив:

У листопаді 2019 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , Залізничної районної адіміністарції Львівської міської ради, з участю третьої особи ОСОБА_2 , про визнання частково незаконним розпорядження та зобов`язання до здійснення демонтажу.

Вимоги облгрунтовувала тим, що вона разом з третьою особою та його сім`єю проживають в квартирі АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_4 проживає у квартирі АДРЕСА_2 , тобто над позивачкою. За поверховим планом квартири позивачки, приміщення № 2-3 і 2-4 є житловими і неізольованими. Для того, щоб пройти до кухні, третя особа і члени сім`ї змушені були проходити через житлову кімнату, якою користується позивачка, тому було встановлено гіпсокартонну перегородку, щоб ізолювати кімнату, як вимушене перепланування і створення житлового коридору-ніши.

07.06.2019 Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради видала розпорядження № 958, яким дозволила відповідачці встановити двофункційний газовий котел та перепланувати квартиру для встановлення душової та вбиральні. Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради надаючи згоду на перепланування квартири не перевірила призначення житлового коридору-ніші та побутовий стан позивача, стан перекриття між квартирами, наявність технічної можливості встановлення над житлом сантехнічних приладів душової та санвузла.

Відповідач не витребував у проектанта технічного висновку водопровідної і каналізаційної системи водовідведення, та технічного проекту гідроізоляції систем водопостачання до водовідведення, як наслідок, під час спускання води в каналізації у квратирі №4 у позивача створюється гуркіт та шуми, від яких позивач здригається, не може тривалий час заснути, позбавлений нормальних умов проживання.

Просила визнати частково неправомірним розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 958 від 07.06.2019 про погодження перепланування квартири АДРЕСА_2 та розпорядження Залізничної районної адміністрації ЛМР № 1258 від 30.08.2019 про затвердження висновку про відповідність проектній документації виконаних робіт з перепланування квартири АДРЕСА_2 , демонтувати душовуванну, санвузол-вбиральню, водопровідну та каналізаційну систему в квартирі за кошти відповідача ОСОБА_4 .

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання частково незаконним розпорядження та зобов`язання до здійснення демонтажу відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_3 , вважає рішення незаконним.

У скарзі зазначає, що у 2002 році квартира позивачки була забезпечена вбиральнею, ванною-душевою шляхом прибудови на першому поверсі впритик до своєї квартири, яка знаходиться на першому поверсі двохповерхового будинку, що не заважало відповідачці піти аналогічним шляхом надбудови.

Поряд з цим, відповідачка розмістила на житлом позивачки в коридорі 4,4 кв.м. ванну-душову, туалет, при цьому, якщо ширина коридору на першому поверсі становить 0,80 см то ширина коридору відповідачки 1,10 см., що свідчить про те, що сантехнічні прилади водопостачання та водовідведення розміщені над житловою кімнатою у глибину такої на 0,30 см., що суперечить п. 2.28 ДБН, які забороняють розміщувати вбиральні, ванні-душові безпосередньо над жилими кімнатами і кухнею.

Зазначені обставини були предметом розгялуд в суді першої інстанції, однак місцевий суд незважаючи на те, що дослідив такі, прийшов помилкового висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Згідно Акту № 349 та протоколу № б/н від 11.07.2019 про адміністративне правопорушення, відповідач проводить будівельні роботи без належних дозволів та з порушенням будівельних норм.

Також, суд не звернув увагу на те, що не розглядаючи адміністративні правопорушення по суті начальник ДАБК з незрозумілих причин постановив про закриття адміністративної справи. Крім цього, відповідачка ОСОБА_4 немаючи технічних висновків щодо каналізаційної системи, самовільно встановила трубопровідну каналізаційну систему під прямим кутом від приладів до каналізаційного стояка, розташованого далеко за межами її квартири у спільному коридорі.

Зокрема, Інспекцією ДАБК у м. Львові встановлено, що ОСОБА_4 в стіні житлового будинку, яка виконує функцію несучої здатності, пробила отвір та проклала каналізаційні і водопровідні мережі над житловою кімнатою квартири позивача для потреб своєї квартири, чим створила умови руйнування і загрози обвалу будівлі.

Просить скасувати рішення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, в обґрунтування надали пояснення, аналогічні доводам скарги.

Відповідачка ОСОБА_4 та представник відповідача Залізничної районної адміністрації ЛМР в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка не надала належних і допустимих доказів на підтвердження відповідних обставин, як на підставу своїх вимог, оскільки судом встановлено, що перепланування відповідачка ОСОБА_4 здійснювала на підставі розпоряджень № 958 від 07.06.2019 та № 1258 від 30.08.2019, правомірність дій останньої також підтверджено постановою Інспекції держаного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові №0006-вих-2584/69 від 25.07.2019, якою закрито провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України, судова колегія враховує таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

До складу житлового фонду, відповідно до ст. 4 ЖК УРСР, відносяться житлові будинки, а також житлові приміщення у інших будівлях. Жилі будинки та жилі приміщення у інших будівлях, що належать державі складають державний житловий фонд.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_3 побудований у 1950 році, двохповерховий, 5-ти квартирний, при забудові не був обладнаний комунальними вигодами, вбиральня дворова.

Згідно із Свідоцтвом про право власності позивачці ОСОБА_3 та третій особі ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що складається із двох житлових кімнат площею 26.0 кв.м., загальна площа квартири 53,9 кв.м., комори у підвалі 10,2 кв.м. та 15.0 кв.м., яка знаходиться у їх спільній сумісній приватній власності (а.с. 9).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 має першу групу інвалідності та потребує постійного стороннього догляду (а.с. 11, 13).

Квартира АДРЕСА_4 у цьому будинку приватизована у 1999 році, загальна площа такої 43,8 кв.м., власником квартири є ОСОБА_4 (а.с. 10).

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №958 від 07.06.2019 погоджено перепланування квартири АДРЕСА_2 , відповідно екскізного проекту, розробленого ФОП ОСОБА_5 та встановлення двофункційного газового котла на площі кухні, з відводом продуктів згорання в димовий канал в замін існуючого пічного опалення та газового протічного водонагрівача відповідно до технічних умов ПАТ «Львівгаз» від 15.03.2019 №790-Тур-414-0319, затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол №13 від 21.05.2019 §10) (а.с. 4).

При цьому, цим же розпорядженням ОСОБА_6 зобов`язано вчинити відповідні дії, зокрема звернутися до Залізничної районної адміністрації для отримання висновку про відповідність здійсненого перепланування проектній документації.

В матеріалах справи наявні експлікація приміщень та копія поверхового плану (а.с. 5-8).

Крім цього, долучено технічний паспорт квартири АДРЕСА_5 (а.с. 12).

Листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові від 17.07.2019 № 0006-2453 повідомлено ОСОБА_2 про те, що в єдиному реєстрі дозвільних документів інформація про зареєстрований документ на право виконання будівельних робі за адресою АДРЕСА_6 , відсутня, що свідчить про порушення останньою вимог п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», про що складено Акт та протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 15).

У листі від 18.07.2019 № 32-3333 Залізнична районна адміністрація повідомила позивачку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про те, що їх скарги та заяви скеровані у Львівську місцеву прокуратуру № 2. Окремо звернуто увагу, що останніми на підставі розпорядження Залізничної районної адміністрації від 06.12.2002 здійснено перепланування квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок прибудови, в якій влаштовано окремий вхід в квартиру та обладнано поєднаний санвузол (а.с. 101, 107).

Цим же листом повідомлено, що санвузол у квартирі АДРЕСА_4 цього ж будинку, згідно технічних висновків розроблених ФОП ОСОБА_5 , знаходиться над коридором квартири АДРЕСА_5 , що не порушує вимог ДБН, планування кухні залишається існуюче, тому підстави для скасування розпорядження відсутні. Розяснено про право на оскарження даної відповіді (а.с. 17).

У матерілах справи також наявні Технічні умови на реконструкцію системи газопостачання об`єкта, приєднаного до ГРМ, робочий проект реконструкції газової мережі, Акт первинної, повторної, перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів, Акт приймання закінченого будівництва об`єкту системи газопостачання (а.с. 42-49).

Як слідує з постанови Інспекції держаного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові №0006-вих-2584/69 від 25.07.2019, за результатами перевірки об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_6 , складено акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №349, а також протокол про адміністративне правопорушення №б/н від 11.07.2019 року стосовно гр. ОСОБА_4 за фактом проведення будівельних робіт за адресою : АДРЕСА_6 , без документа, що дає право на виконання будівельних робіт, що є порушенням п.1 ч.1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року №466. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 надано пояснення, а також долучено до матеріалів справи копію технічного паспорта № НОМЕР_1 від 02.09.1999, згідно якого встановлено, що вищевказана квартира була обладнана водопроводом (холодним, гарячим), каналізацією, газопостачанням та пічним опаленням. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за фактом порушення п.1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року №466 закрито (а.с. 51-52).

Таким чином, в подальшому Розпорядженням Залізничної районної адміністрації №1258 від 30.08.2019 затверджено висновок від 13.08.2019 про відповідність проектній документації виконаних ОСОБА_4 робіт з перепланування квартири АДРЕСА_2 (а.с. 53).

Відповідно до звіту "Про технічне обстеження та Висновки"складеного у серпні 2019 року ФОП ОСОБА_5 основні несучі конструкції житлового будинку АДРЕСА_3 в межах виконання перепланування квартири № 4 знаходяться в загальному в задовільному технічному стані. Пошкоджень, які зменшують загальну несучу здатність, не виявлено. Виконане перепланування квартири АДРЕСА_4 з влаштуванням санвузла на площі житлової кімнати відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатаціі, максимально технічно можливо приближене до вимог чинних будівельних норм і правил, нормативних актів з пожежної безпеки та санітарного законодавства і квартира може експлуатуватись за призначенням. Здійснене перепланування квартири АДРЕСА_2 з влаштуванням санвузла на площі житлової кімнати виконане в повному обсязі, відповідає проекту та будівельним нормам по збереженню стійкості, надійності і просторової жорскості існуючих несучих та огороджуючих конструкцій будинку. Квартира підлягає нормальній подальшій експлуатації.

Згідно із ст. 10 ЖК УРСР громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 26, ч. 1 ст. 34 Закону України "По регулювання містобудівної діяльності" суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Враховуючи встановлені судом обставини та перелічену документацію, відсутність доказів про скасування такої чи оскарження відповідних документів позивачкою в судовому порядку, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що проведене відповідачкою ОСОБА_4 перепланування здійснене відповідно до вимог закону, що підтверджується постановою Інспекції держаного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові №0006-вих-2584/69 від 25.07.2019, якою закрито провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що Інспекцією ДАБК у м. Львові встановлено, що ОСОБА_4 в стіні житлового будинку, яка виконує функцію несучої здатності, пробила отвір та проклала каналізаційні і водопровідні мережі над житловою кімнатою квартири позивачки для потреб своєї квартири та те, що розглядаючи адміністративні правопорушення по суті начальник ДАБК з незрозумілих причин постановив про закриття адміністративної справи, висновків суду не спростовують, оскільки такі обставини оцінені у відповідному порядку, а постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення не є предметом апеляційного розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 15 вересня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк