Справа № 428/7071/20
Провадження № 22-ц/810/43/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 грудня 2020 року ухвалене судом у складі судді Юзефовича І. О.

у справі про встановлення факту належності правовстановлюючого документа

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа - УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області

встановив:

У серпні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною вище заявою, в якій просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме диплому НОМЕР_1 Краснолуцького гірничого технікуму.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник з 1987 до 1991 року навчався у Краснолуцькому гірничому технікумі. За паспортом прізвище заявника « ОСОБА_2 », а в дипломі серії НОМЕР_1 зазначено « ОСОБА_3 ». Факт навчання ОСОБА_1 у вказаному вище технікумі підтверджується двома архівними довідками 2012 року та довідкою за 2020 рік, проте, останню було видано органами, які знаходяться на тимчасово окупованій території, а одержати іншу, не є можливим, за тих обставин, що цей навчальний заклад знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику необхідно для реалізації пенсійних прав.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено, що диплом Краснолуцького гірничого технікуму серії ПТ №750505, виданий на ім`я ОСОБА_1 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі заінтересована особа УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення вимог заявника, оскільки доказів, які б підтверджували факт належності заявникові вказаного диплому матеріали справи не містять, як і відсутні докази того, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

В судове засідання представник скаржника не з`явився, що відповідно до частини 2 статті 372 Цивільного процесуального кодексу України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника адвоката Жердєва С.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 ЦПК України).

Пунктом 6 частини 1, частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено в пунктах 1,12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1.Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується такі факти та обставини справи.

В паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області 11 липня 1997 року, прізвище заявника - ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Таганрог Ростовської області.

У посвідчені серії МВ №028285 Головним управлінням МВС України у Луганській області виданого 10 серпня 2015 року прізвище заявника ОСОБА_1 .

Відповідно до копії диплома серії НОМЕР_1 , виданого 14 червня 1991 року ОСОБА_1 , зазначено, що в 1987 році він вступив до Краснолуцького гірничого технікуму за спеціальністю гірнича електромеханіка і в 1991 році закінчив повний курс.

У виписці з семестрових та екзаменаційних відомостей до диплому № НОМЕР_3 (реєстровий №17527) прізвище заявника російською мовою зазначено як « ОСОБА_2 ».

Відповідно до копії архівної довідки №50 від 15 лютого 2012 року, виданої Державним вищим навчальним закладом «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж», ОСОБА_1 , 1972 року народження, дійсно навчався на денному відділенні Краснолуцького гірничого технікуму з 01 вересня 1987 року до 01 липня 1991 року (диплом виданий ПТ №750505).

Вказану довідку, заявнику було видано для пред`явлення в пенсійний фонд.

З наданої суду заявником копії довідки №340 від 08 липня 2020 року, (складеної російською мовою) вбачається, що вона видана «Державним освітнім закладом середньої професійної освіти Луганської Народної Республіки» «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж», на ім`я ОСОБА_4 (російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за змістом якої, останній дійсно навчався на денному відділенні Краснолуцького гірничого технікуму з 01 вересня 1987 року до 01 липня 1991 року (диплом виданий ПТ №750505), з 14 квітня 2015 року технікум перейменований на «Державний освітній заклад середньої професійної освіти Луганської Народної Республіки «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж».

Отже, судом встановлено, що в документах заявника ОСОБА_1 дійсно є розбіжності у написанні його прізвища українською мовою, в результаті невірного та не однакового перекладу його прізвища з російської мови на українську « ОСОБА_3 » замість належного « ОСОБА_2 », тому суд дійшов висновку про задоволення вимог заяви про встановлення факту належності диплому Краснолуцького гірничого технікума серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , що дійсно належить ОСОБА_1 .

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємства та громадських формувань, місцезнаходження юридичної особи - Державний вищий навчальний заклад «Краснолуцький гірничо-промисловий коледж», ідентифікаційний код 00173255, Україна,94517, Луганська обл., місто Хрустальний, вулиця Луганське Шоссе, будинок 27.

Вказане свідчить про те, що організація, яка видала заявнику вказаний документ, зокрема, диплом серії НОМЕР_1 ,не має можливості внести до

нього відповідні виправлення, оскільки станом на час звернення ОСОБА_1 із даною заявою, знаходиться на тимчасово непідконтрольній території органам влади України.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного і обґрунтованого висновку про задоволення вимог заяви ОСОБА_1 , з наведених вище підстав.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Доказів які б спростували висновки суду скаржником не надано.

Доводи скаржника зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, яким суд надав належну правову оцінку.

Отже, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін є ухвалення судом рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови 29 березня 2021 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

Н.В. Стахова