Справа № 479/121/20
Провадження № 22-ц/812/1802/21
У Х В А Л А

31 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справа: головуючого - Яворської Ж.М., суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03 серпня 2021 року, занесену до протоколу судового засідання, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Кривоозерської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні дітей,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Кривоозерського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Кривоозерської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні дітей.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03 серпня 2021 року, занесеної до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_1 про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 26 серпня 2021 року оскаржила її в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційної інстанції через поштові засобу зв`язку та до суду першої інстанції апеляційну скаргу, де просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у поновлені строку на залучення доказів до матеріалів справи та відмову у задоволені клопотання про залучення до матеріалів справи доказів у зв`язку з пропуском строку на подання доказів та ухвалити нове судове рішення, якою поновити їй строк на подання доказів та залучити до матеріалів справи: рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 червня 2018 року (справа 479/247/18) про стягнення аліментів, постанову Миколаївського апеляційного суду від 05 серпня 2018 року у цій справі, постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2019 року ( справа 479/124/19); акт бесіди з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, проведеної органом опіки та піклування Малиновської РДА Одеської міської ради, акт обстеження місця проживання малолітніх дітей, висновок психологічного дослідження, проведеного 13 лютого 2021 року.

Апеляційне провадження не може бути відкрито, оскільки наявні підстави для повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03 серпня 2021 року, виходячи з наступного.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (п.8 ст.129 Конституції України).

Водночас забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За положеннями ч.2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст.353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені ст.353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Стаття 353 ЦПК України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подано апеляційну скаргу окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч.2 ст.353 ЦПК України).

Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року №3-рп/2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовою якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ до правосуддя.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі №522/14750/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі №761/6099/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15-ц, у постанові від 13 березня 2019 року у справі №522/18296/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №752/1016/17 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати в порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи своїми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №668/8268/15-ц, від 08 квітня 2021 року у справі №177/1251/18.

Враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції про відмову у долучені до матеріалів справи додаткових доказів відповідно до положень ЦПК України не входить до переліку ухвал, визначеного статтею 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, тому апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03 серпня 2021 року про відмову у долучені до матеріалів справи додаткових доказів слід повернути апелянту.

При цьому суд вважає, що повернення апеляційної скарги не обмежує право учасника справи на доступ до правосуддя, оскільки не позбавляє його права включити такі заперечення на оскаржувану ухвалу до апеляційної скарги на рішення суду по суті спору у разі незгоди з ним, як це передбачено положеннями ч.2 ст.353 ЦПК України.

В той же час, апеляційний суд роз`яснює, що відповідно до п.10 ч.1 ст. 353 ЦПК України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала суду першої інстанції в частині відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Між тим, як вбачається із протоколу судового засідання від 03 серпня 2021 року клопотання представником відповідача про поновлення строку для подачі додаткових доказів не заявлялося, питання щодо поновлення строку на долучення доказів до матеріалів справи судом не розглядалося та не було предметом обговорення учасниками справи у судовому засіданні, процесуальне рішення з цього питання в оскаржуваній відповідачем ухвалі, судом не приймалося.

Згідно з п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи те, що апелянтом подана апеляційна скарга на ухвалу суду, яка оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, то така не може бути прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції і підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст.353, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03 серпня 2021 року, занесену до протоколу судового засідання, про відмову у задоволені клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи - повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк