Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2021 Справа №607/21549/20

15 квітня 2021 року місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Киреньки Г. Я.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 22 січня 2021 року, позивачка зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . З липня 2007 року у вказаному житлі зареєстрований її чоловік ОСОБА_2 , шлюб з яким рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року розірвано. Проте відповідач більше року за вказаною адресою не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей відповідача в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться, а тому підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом немає.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення із житлового будинку. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

В ході розгляду справи позивачем уточнено позовні вимоги, шляхом надання заяви про уточнення позовних вимог від 02 січня 2021 року, згідно якої позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник, адвокат Заводовська М. Л. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позові та заяві про уточнення позовних вимог, просили суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показала, що вона є сусідкою позивачки, так як з 1954 року проживає по АДРЕСА_2 . Протягом останнього року колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_2 не бачила в будинку ОСОБА_1 , він не приходив. Про наявність речей відповідача у будинку позивачки свідку невідомо. Також свідок не знає, чи чиняться перешкоди ОСОБА_2 зі сторони ОСОБА_1 у проживанні в будинку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона є сусідкою позивачки та проживає з 1963 року за адресою АДРЕСА_1 . Колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_2 з кінця 2019 року не бачила, у спірному будинку останній не проживає, про наявність його особистих речей в житлі їй не відомо. Також свідок не знає, чи чиняться перешкоди зі сторони позивачки відповідачеві у проживанні в будинку.

Суд, заслухавши позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 03 листопада 2004 року за реєстровим номером 2181, ОСОБА_1 після смерті свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкувала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , належний спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Тернопільською районною радою Тернопільської області 25 липня 1987 року, зареєстрованого Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 25 липня 1987 року за №290.

Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації посвідчено, що цілий житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Тернопільською районною державною нотаріальною 03 листопада 2004 року за реєстровим номером 2181 та записано в реєстрову книгу за №290, що вбачається з реєстраційного посвідчення виданого Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації 17 листопада 2004 року.

Згідно відомостей будинкової книги на житловий будинок АДРЕСА_1 та відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Тернопільській області від 28 січня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 24 липня 2007 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року у справі №607/26840/19 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано. Відновлено позивачці дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Як слідує з довідки № 1717, виданої 10 листопада 2020 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає по АДРЕСА_1 .

Згідно актів опитування сусідів від 01 лютого 2020 року та 07 травня 2020 року складених комісією в складі депутата округу Гладкого В. Я., сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було здійснено перевірку на предмет проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 в ході якої встановлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстрований проте не проживає, про що розписалися свідки сусіди ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Статтею 41 Конституції України закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будьякі угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачка є власником будинку за вищевказаною адресою, у якому проживає; відповідач у справі, перебував у шлюбі з позивачкою, у зв`язку із чим останній був зареєстрований та проживав у цьому будинку, ОСОБА_1 , як власник цього майна, надала право відповідачу користуватись ним; більше року відповідач ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 не проживає та не з`являється, щоб знятися з реєстраційного обліку.

Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у спірному житловому будинку суду представлено не було.

Відтак, право ОСОБА_2 на користування чужим житлом підлягає припиненню на вимогу власника.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивачки, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

В силу ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 280-283, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 20 квітня 2021року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська