печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5572/21-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Печерський районний суд м. Києва

суддя: Матійчук Г.О.,

секретар судового засідання: Сеньковська В.Я.,

справа №757/5572/21-ц

скаржник: ОСОБА_1

суб`єкт оскарження: державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петрухно Сергій Олександрович

заінтересована особа: ОСОБА_2

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петрухно Сергія Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

представник скаржника - адвокат Санжаровська Тетяна Валентинівна, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року до суду надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить визнати дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петрухно С.О. незаконними та протиправними; визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця від 04.12.2020 у ВП №63790898 про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором доступу), про відкриття виконавчого провадження (без ідентифікатора); про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт коштів боржника.

В обґрунтування скарги зазначила, що державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петрухно С.О. на підставі виконавчого листа від 23.10.2020 №757/4609/20. на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва було відкрито виконавче провадження (далі - ВП) №63790898.

Боржником за вказаним ВП зазначено її - ОСОБА_1 .

Матеріали ВП містять заяву стягувача - ОСОБА_2 , без номера та дати, із додатком до заяви - оригіналом виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва.

Зазначає, що вона не є належним боржником за цим ВП, оскільки рішення відносно неї про стягнення коштів на користь ОСОБА_2 не ухвалювалось. Про що свідчить в т.ч. відповідь Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2020 №4746/20.

Крім того, під номером справи 757/4609/20 зареєстровано кримінальне провадження з іншими учасниками (фігурантами) справи.

Нею надсилались заяви до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, як до державного виконавця, так і до керівника відділу, втім відповіді та/або реагування відсутні.

Вважає, дії державного виконавця незаконними та протиправними, а тому просить скаргу задовольнити.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Від скаржника та її представника надійшла заява про розгляд скарги у їх відсутність.

Від суб`єкта оскарження та зацікавленої особи повідомлень не надходило. Причина неявки суду не відома.

Суд, вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази додані до неї, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 447-451 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 04.12.2020 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петрухно С.О. в межах ВП 63790898 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 7-8), про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 9-10), про арешт коштів боржника (а.с. 11-12).

Відповіддю Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2020 №4746/20 повідомлено заявника, про проведення перевірки даних комп`ютерної програми суду «Діловодство-3» за 2020 рік, якою встановлено відсутність рішення на користь ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_1 190 966,78 грн в рамках судової справи 757/4609/20, яка була б розглянута суддею Писанцем В.А. (а.с. 17).

На а.с. 19 міститься копія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 , зміст якої зводиться до заперечень останнього про направлення до Печерського районного відділу ДВС заяви про відкриття виконавчого провадження, на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на його користь грошових коштів.

За змістом ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів/посадових осіб (далі - рішень) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 цієї ж статті виконавець також вирішує питання про справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчої о збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Із матеріалів скарги вбачається, що державний виконавець діяв в межах наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» повноважень та на підставі виконавчих документів, які станом на день розгляду скарги не скасовані, не визнанні нечинними, тощо.

Звертаючись до суду із скаргою на дії державного виконавця, скаржник, в особі адвоката Санжаровської Т.В., керується нормами цивільного процесуального законодавства, зокрема розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень», вказуючи при цьому на відсутність рішення Печерського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_1 , на підставі якого було видано виконавчий документ №757/4609/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Як вбачається зі змісту вказаний положень ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

При цьому скаржник заперечує сам факт розгляду судом справи, де вона б була боржником (відповідачем). Більше того, скаржник підтверджує свою позицію доказами, з яких вбачається, що у справі 757/4609/20, на виконання рішення у якій видано виконавчий лист з таким самим номером, учасники справи інші ніж ті, що вказані у виконавчому документі, це в т.ч. підтверджено матеріалами справи.

Отже, суд немає підстав розглядати скаргу на дії державного виконавця в рамках судового провадження, якого не існує, а тому провадження за скаргою слід закрити, роз`яснивши скаржнику її право звернутись до суду в порядку адміністративного судочинства.

В той же час, Розділ VII ЦПК України не передбачає закриття провадження за скаргою, в т.ч. з вищенаведених підстав. За таких обставин, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (частина 9 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України).

Застосування такої аналогії є необхідним у цьому випадку, оскільки протилежне може спричинити наслідки, що несумісні із завданнями цивільного судочинства та забезпеченням, зокрема, верховенства права (що охоплює, на міркування Венеційської комісії, такі принципи як рівність перед законом, справедливе судочинство, доступ до правосуддя, право викладати в суді свою позицію та обґрунтованість судових рішень) та міжнародних зобов`язань (зокрема, за Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод й практикою Європейського суду з прав людини). Аналогія процесуального закону, таким чином, у цьому випадку покликана врегулювати відносини, що не врегульовані законом, усунути недоліки процесуального закону в інтересах правосуддя.

Таким чином, скаржник, який звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, має такі ж права і обов`язки як і позивач.

Згідно з нормами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень .

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Під індивідуальним актом розуміється акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Із матеріалів скарги вбачається, що скаржник не згоден з постановами державного виконавця (суб`єкта владних повноважень) в частині винесення постанов відносно неї про:

- відкриття виконавчого провадження,

- розмір мінімальних витрат виконавчого провадження,

- арешт коштів боржника, що підпадають під визначення «акти індивідуальної дії», а тому, відповідно, не позбавлена права звернутись до відповідного суду за поновленням своїх, як вона вважає, порушених прав.

Керуючись ст.ст. 10, 255, 447-449, 451, 452 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петрухно Сергія Олександровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , роз`яснивши скаржнику її право звернутись із скаргою (позовом) до адміністративного суду.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Скаржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суб`єкт оскарження: Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петрухно Сергій Олександрович, адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Г.О.Матійчук