Справа № 351/2350/14-ц
Провадження № 22-ц/4808/1376/21
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М. М.
Суддя-доповідач Томин
У Х В А Л А

09 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Томин О.О.,

суддів: Горейко М.Д., Пнівчук О.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Троїцької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Рішенням Снятинського районного суду від 20 січня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Троїцької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 надіслав 13.08.2021 року на адресу Івано-Франківського апеляційного суду апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом 16.08.2021 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20.08.2021 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, неподання належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску, а також несплати судового збору та допущення інших недоліків. Встановлено апелянту строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку та наданням належних доказів на підтвердження цього, сплати судового збору та усунення інших недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Належним чином засвідчена копія вказаної ухвали була направлена апелянту рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на вказану ним в апеляційній скарзі адресу ( АДРЕСА_2 ).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали апелянтом отримано 27.08.2021 року.

06.09.2021 року на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшло направлене ОСОБА_1 01.09.2021 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з додатками. Вказав, що несвоєчасне звернення до суду з апеляційною скаргою було зумовлено тим, що йому не було відомо про оскаржуване рішення суду протягом тривалого часу, заяву про визнання позовних вимог він не подавав. Також посилається на те, що з 19.12.2020 року на території України діяли карантинні обмеження, а з 22.02.2021 року по 05.03.2021 року він перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із виявленням в нього коронавірусної хвороби SARS COV2, до цього часу перебуває в групі ризику повторного захворювання.

Однак суд апеляційної інстанції не може погодитися з викладеним щодо наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження з урахуванням такого.

Пунктом 13 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року) передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За приписами ст. 294 ЦПК України (2004 року) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, на а.с. 32 міститься заява від імені ОСОБА_1 про визнання ним позову та розгляд справи в його відсутності.

Рішення Снятинського районного суду від 20 січня 2015 року ухвалено без участі сторін (а.с. 39-40).

30.11.2020 року ОСОБА_1 звертався до Снятинського районного суду із заявою про ознайомлення з матеріалами даної справи, до якої також долучав копію оскаржуваного рішення суду. Матеріали справи були надані йому на ознайомлення, про що свідчить його розписка на даній заяві (а.с. 41).

Крім того 04.12.2020 року ОСОБА_1 звертався до Снятинського районного суду із заявою про перегляд заочного рішення суду (а.с. 63), яка ухвалою від 10.12.2020 року йому була повернута.

Також 15.04.2021 року ОСОБА_1 подав до Снятинського районного суду заяву про видачу матеріалів даної справи (а.с. 86).

Таким чином з 30.11.2020 року апелянту достеменно було відомо про наявність оскаржуваного рішення суду та його зміст, оскільки до заяви про ознайомлення від 30.11.2020 року ним було долучено копію даного рішення суду.

Однак в апеляційному порядку ОСОБА_1 оскаржив таке рішення тільки 13.08.2021 року, тобто більш ніж через вісім місяців.

Що стосується посилань апелянта як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження на перенесення ним коронавірусного захворювання та запровадження карантинних заходів на території України, то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до долученої до заяви про поновлення строку копії епікризу карти стаціонарного хворого №1272 від 05.03.2021 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Терапевтичному відділенні для лікування корона вірусної інфекції COVID-19 КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР з 22.02.2021 року по 05.03.2021 року і виписаний з поліпшенням, що не перешкоджало апелянту подати апеляційну скаргу до чи після вказаного періоду.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Як вбачається з матеріалів справи, судом апеляційної інстанції не встановлено, що ОСОБА_1 пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду саме у зв`язку з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, оскільки такий не перешкоджав останньому вжити заходів задля забезпечення своєчасного оскарження рішення суду протягом більше восьми місяців.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суди не припиняли свою роботу під час впроваджених карантинних заходів, як і не припиняли свою роботу відділення поштового зв`язку, а тому жодних перешкод для своєчасного апеляційного оскарження рішення суду не існувало, при тому, що копію оскаржуваного рішення суду скаржником було отримано ще 30.11.2021 року (а.с. 41-47) а 04.12.2021 року він подавав заяву до суду першої інстанції про перегляд даного рішення як заочного (а.с. 48-57).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.»

Отже Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі ж висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 15.04.2021 року у справі №201/11460/19 (провадження №61-5436ск21) та від 26 квітня 2021 року у справі №753/7619/19 (провадження №61-5745ск21).

Також суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження може бути лише вмотивоване клопотання скаржника, оскільки нормами чинного цивільного процесуального законодавства не передбачено право суду поновлювати такий строк з власної ініціативи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Виходячи із наведених обставин справи суд вважає, що застосування апеляційним судом процесуальних обмежень при апеляційному оскарженні рішення суду першої інстанції від 20 січня 2015 року відповідає принципу юридичної визначеності і не може вважатись відмовою у доступі до правосуддя.

Враховуючи вищенаведені положення та обставини справи, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Троїцької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Снятинського районного суду від 20 січня 2015 року відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Снятинського районного суду від 20 січня 2015 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Троїцької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О.О. Томин

Судді: М.Д. Горейко

О.В. Пнівчук