ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/458/21 Номер провадження 22-ц/814/782/21Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Панченко Олени Олександрівни на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2021 року заявниця звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Опанасенко Юлії Володимирівни ВП № 3445570 від 05.12.2018 про накладення на боржника ОСОБА_3 штрафу на користь стягувачки ОСОБА_1 у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 11407,76 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2021 року скаргу ОСОБА_2 на рішення державного виконавця задоволено частково.

Скасовано постанову головного державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Опанасенко Юлії Володимирівни ВП№3445570 від 05.12.2018 про накладення на боржника ОСОБА_3 штрафу на користь стягувачки ОСОБА_1 у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 11407,76 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, представник зацікавленої особи ОСОБА_1 - адвокат Панченко О.О. звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У апеляційній скарзі наголошується на тому, що судом першої інстанції не взято до уваги положення ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» якими передбачено підсудність справ щодо оскарження постанов виконавців про накладення штрафу адміністративним судам.

Представником скаржниці ОСОБА_2 адвокатом Сидоренко І.О. подано відзив на апеляційну скаргу, в доводах якого вважає ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою. Просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Панченко Олени Олександрівни залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2021 року - без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Місцевим судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2-1154 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення суду було видано 05.10.2006 року виконавчий лист № 2-1154, який перебував на примусовому виконанні в Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 боржник ОСОБА_6 , помер.

В жовтні 2020 року стягувачка ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , як спадкоємців ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості по аліментах (справа № 545/2964/20). Сума заборгованості, яку ОСОБА_1 просила суд стягнути із спадкоємців боржника, була визначена відповідно до листа Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 01.09.2020 року № 24802 та постанов про накладення штрафу по ВП № 48309379 від 05.12.2018 року та ВП № 3445570 від 05.12.2018 року.

Згідно виконавчого листа, по ВП № 3445570 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м. Полтави 05.10.2006 № 2-1154 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, заборгованість станом на 02.10.2012 (дату досягнення молодшою дитиною повноліття) становить 22815,52 грн.

05 грудня 2018 року головним державним виконавцем Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Опанасенко Юлією Володимирівною в рамках ВП № 3445570 винесено постанову про накладення штрафу, яка мотивована тим, що «за наявності заборгованості по сплаті аліментів, сукупний розмір яких перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становить 22815,52 грн.». Ураховуючи викладене, керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець постановив накласти на боржника ОСОБА_3 штраф у розмірі 11407,7 грн.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_2 місцевий суд дійшов висновку про те, що заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів утворилась задовго до набрання чинності норми закону передбаченої у частині 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», що в свою чергу виключає можливість для застосування даної норми під час прийняття оскаржуваної постанови державним виконавцем.

Колегія суддів не в повному обсязі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно з частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18) та від 19 травня 2020 року у справі № 754/2223/15-ц (провадження № 14-568цс19).

Таким чином, оскільки оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу відноситься до юрисдикції адміністративного суду, то суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що подана заявником скарга підлягає розгляду в порядку, встановленому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Зважаючи на встановлені обставини справи, заявлені вимоги та наведений аналіз норм права, апеляційний дійшов висновку про скасування оскаржуваного судового рішення щодо вирішення вимог скарги про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу та закриття провадження у справі.

При цьому необхідно роз`яснити заявнику її право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до апеляційного із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, ст. 379, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Панченко Олени Олександрівни - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2021 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця закрити.

Повідомити ОСОБА_2 , що розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Роз`яснити ОСОБА_2 її право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Попередити ОСОБА_2 про те, що у разі неподання заяви про направлення справи за встановленою юрисдикцією, після закінчення строку на її подання матеріали справи будуть повернуті до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов