ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

08 вересня 2021 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 665/291/21

Номер провадження: 22-ц/819/1437/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Вейтас І.В., Семиженка Г.В.,

секретар Плохотніченко А.В.

учасники справи:

представник позивача - адвокат Чавурська Олеся Валеріївна,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Чавурська Олеся Валеріївна, на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 24 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Пилипенко І.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що за рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 13.02.2019 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення повноліття донькою. Після розлучення з ОСОБА_1 , позивач зареєстрував другий шлюб від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син ОСОБА_4 . На даний час він перебуває на обліку як безробітній та не має доходу крім виплат допомоги по безробіттю. Тому на сьогоднішній день на його утриманні, крім першої дитини на яку він за рішення суду сплачує аліменти, перебуває син від другого шлюбу та зазначає, що його доходів значно бракує, він не має фінансових можливостей для подальшої сплати аліментів в розмірі 1/4 частини доходу, тому просив зменшити розмір аліментів з ј частини його заробітку до 1/6 частини.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 24 травня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту погіршення його майнового стану, як платника аліментів, а визначений судовим наказом розмір аліментів на утримання доньки відповідає вимогам сімейного законодавства і його зменшення суперечитиме інтересам дитини, не сприятиме її належному забезпеченню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Чавурська О.В.,подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про необгрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було надано суду докази того, що в нього змінився сімейний та матеріальний стан. Також суду було надано пояснення стосовно того, що на даний час позивач не може влаштуватись на роботу з причин того, що наразі позивач є обвинуваченим по кримінальній справі та в нього було вилучено водійське посвідчення.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2007 року, який було розірвано рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 19 вересня 2011 року.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 11.11.2008 року серії НОМЕР_1 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чаплинського районного управління юстиції у Херсонській області, сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 13.02.2019 року №665/1443/18 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття..

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 23.09.2014 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 23 вересня 2014 року.

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 .

Згідно з довідкою Чаплинської районної філії обласного центру зайнятості від 23.12.2020 року ОСОБА_2 з 17 грудня 2020 року перебуває на обліку як безробітній.

Відповідно до довідки Чаплинської районної філії обласного центру зайнятості від 11.02.2021 року, за період з 17 грудня 2020 року ОСОБА_2 отримав дохід в якості допомоги по безробіттю, з якого вирахувано аліменти, що призначенні йому рішенням суду.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення .

Частиною 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що відмовляючи у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

Так, суд прийняв до уваги, що позивач офіційно не працевлаштований, має на утриманні ще одну малолітню дитину, разом з тим є працездатною особою та зобов`язаний утримувати свою дитину, а визначений судом розмір аліментів не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів про зміну свого матеріального стану, погіршення стану здоров`я, після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів, що давало б підстави для зміни розміру аліментів.

Відсутність у позивача офіційного місця роботи не звільняє його від обов`язку на рівні з матір`ю утримувати свою неповнолітню дочку, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Також судом першої інстанції була врахована та обставина, що на час винесення рішення про стягнення аліментів у 2019 році, судом було взято до уваги, що на утриманні відповідача знаходиться ще одна дитина 2014 р.н. від другого шлюбу.

Суд критично ставиться до посилань апелянта на те, що через вилучення у нього водійського посвідчення він не в змозі працювати та у зв`язку з цим влаштувався на іншу роботу, оскільки вказані обставини не підтверджуються, жодними належними доказами. Жодних доказів того, що позивач є непрацездатним чи обмежено працездатним суду не надано. Відповідач не позбавлений обов`язку утримувати малолітню дитину, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при визначені розміру аліментів на утримання дитини.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Чавурська Олеся Валеріївна, залишити без задоволення, а рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2021 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді І.В. Вейтас

Г.В. Семиженко