НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про самовідвід

24 вересня 2021 рокуСправа № 322/881/21

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши матеріали

цивільного позову:ОСОБА_1
до:товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»
треті особи:приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна; приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович
про:визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

24.09.2021 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24924, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною 12 березня 2021 року щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 6020,00 грн.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 322/881/21, вважаю за необхідне заявити самовідвід, з огляду на таке.

ОСОБА_1 є працівником апарату Новомиколаївського районного суду Запорізької області.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За правилами ст. 40 ЦПК України: питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч. 1); питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. 9); за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч. 11).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, та з метою забезпечення достатніх гарантій виключення будь-якого обґрунтованого сумніву у безсторонності суду, оскільки ОСОБА_1 є працівником апарату Новомиколаївського районного суду Запорізької області, суддя дійшов висновку про те, що у цій справі слід заявити самовідвід на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260, 261, 263, 272 ЦПК України, суд

ухвалив:

1.Заявити самовідвід у цивільній справі № 322/881/21 (провадження № 2/322/207/21) за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

2.Справу № 322/881/21 (провадження № 2/322/207/21) передати до канцелярії Новомиколаївського районного суду Запорізької області для визначення іншого судді для її розгляду.

Ухвала не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.С. Гасанбеков