Справа № 143/227/21
УХВАЛА
09.09.2021 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Огородник Н.А.,
представника позивача - адвоката Самородової О.П.,
представника відповідача - адвоката Гончарука Р.О.,
представників органу опіки та піклування Виконавчого комітету Погребищенської міської ради Павліченко О.А., ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю органу опіки та піклування Виконавчого комітету Погребищенської міської ради, про відібрання дитини, -
В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю органу опіки та піклування Виконавчого комітету Погребищенської міської ради, про відібрання дитини.
В позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить передати йому дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проживання з ним шляхом відібрання його від матері.
02.08.2021 року в судовому засіданнівід представника позивача ОСОБА_5 надійшло клопотання про призначення судово-психологічної експертизи, в якому вона просить поставити на вирішення експерта питання:
-який емоційно - психологічний стан малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?
-чи мають місце ознаки психологічного впливу (чи психологічного тиску) на малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з боку матері - ОСОБА_3 , чи зі сторони третіх осіб (бабусі, дідуся, тітки)?
-якщо так, то як саме вони проявляються, які психологічні (психічні) наслідки такого впливу (тиску) на психоемоційний стан дитини та формування її думки ? Чи є доцільним в інтересах дитини - ОСОБА_4 зменшення контактів з матір`ю та бабусею (або зміна місця проживання дитини), з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально - психологічних особливостей, рівня розумового розвитку?
- чи вплине, якщо так, то яким чином, зміна місця та умов проживання, виховання та оточення малолітньої дитини - ОСОБА_4 , на її психологічний стан у випадку передачі дитини від матері до батька?
Також просить зобов`язати ОСОБА_3 з дитиною на повідомленням експерта з`явитися до експертної установи для вирішення питань експертизи, а також зобов`язати сторін по справі надати на вимогу судового експерта усі необхідні для проведення експертизи додаткові матеріали та документи.
Клопотання про призначення експертизи мотивоване тим, що для визначення психоемоційного стану дитини та того, чи має місце психологічний тиск відповідача на позицію дитини щодо визначення місця проживання ОСОБА_4 із батьком, та дотримання принципу «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріпленого у Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02. 1991 р.), необхідні спеціальні знання у іншій галузі, ніж право.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Самородова П.О. підтримали клопотання та просять його задовольнити. Також вказали, що вони не заперечують проти зміни другого запропонованого ними питання, роз`яснення якого, на їхню думку, потребує висновку експерта, доповнивши його вказівкою на те, чи мають місце ознаки психологічного впливу (чи психологічного тиску) на малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з боку батька - ОСОБА_1 .
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання.
Представник відповідача - адвокат Гончарук Р.Л. заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на ту обставину, що проведення такої експертизи може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. Також вважає, що у матеріалах справи є достатньо доказів на підтвердження існування спірних правовідносин між сторонами та правильного вирішення спору.
Представники органу опіки та піклування Виконавчого комітету Погребищенської міської ради Павліченко О.А., ОСОБА_2 також заперечували проти задоволення клопотання, покликаючись на те, що проведення судової експертизи може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини.
Заслухавши учасників справи та дослідивши її матеріали, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як зазначено у п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.
Частинами 1,6 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно зі статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява N 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).
Ураховуючи наведене, з метою забезпечення превалювання інтересів дитини при вирішенні розглядуваного спору, беручи до уваги необхідність з`ясування психоемоційних та вікових особливостей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його ставлення та прихильність до кожного із батьків, встановлення наявності чи відсутності здійснення на нього психологічного впливу з боку сторін по справі та близьких родичів, зокрема стосовно визначення місця його постійного проживання, та зважаючи на те, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із питань, які представник позивача просить поставити перед експертом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі судово-психологічної експертизи.
За змістом ч.3 ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.
Суд вважає, що проведення експертизи, виходячи зі змісту клопотання представника позивача, слід доручити експертам Вінницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз.
Відповідно до частин 4, 5 ст.103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Зважаючи на закріплені у ч.5 ст.103 ЦПК України дискреційні повноваження суду щодо визначення питань, з яких має бути проведена експертиза, суд відхиляє запропоноване представником позивача питання - чи є доцільним в інтересах дитини - ОСОБА_4 зменшення контактів з матір`ю та бабусею (або зміна місця проживання дитини), з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально - психологічних особливостей, рівня розумового розвитку? Такого висновку суд дійшов, виходячи із того, що сутнісний зміст цього питання є некоректним та таким, що не узгоджується із визначеними сімейним законодавством правами батьків та баби щодо виховання та спілкування із малолітньою дитиною.
Водночас, суд вважає, що питання стосовно того, як саме проявляються можливі ознаки психологічного впливу на дитину та які психологічні (психічні) наслідки такого впливу (тиску) на психоемоційний стан дитини, слід уточнити, доповнивши його з`ясуванням тієї обставини, чи впливають наслідки такого ймовірного впливу (тиску) на формування її думки щодо відношення до кожного із батьків та бажання проживати чи спілкуватися із ними ?
Разом із цим, суд вважає, що клопотання представника позивача в частині покладення судом на відповідачку ОСОБА_3 обов`язкуз`явитись з дитиною до експертної установи до Вінницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз для проведення експертизи за повідомленням експерта, не підлягає задоволенню, оскільки воно не відповідає приписам цивільного процесуального законодавства та суперечить закріпленим у ст.2 ЦПК України засадам рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.
В той же час, суд звертає увагу учасників процесу на приписи ст.109 ЦПК України, відповідно до яких у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Також не підлягає задоволенню клопотання представника позивача в частині покладення на сторін по справі зобов`язання надати на вимогу судового експерта усі необхідні для проведення експертизи додаткові матеріали та документи, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.107 ЦПК України експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи.
Крім того, суд вважає, що провадження у справі на час проведення вищевказаної експертизи слід зупинити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 252, п.9 ч.1 ст.253 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 103, 104, п. 5 ч. 1 ст. 252, п.9 ч.1 ст.253, ст.260 ЦПК України, суд, -
Клопотання представника позивача - адвоката Самородової Олени Петрівни про призначення судово психологічної експертизи задовольнити частково.
На вирішення експертизи поставити наступні питання:
- який емоційно - психологічний стан малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?
- чи мають місце ознаки психологічного впливу (чи психологічного тиску) на малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з боку матері - ОСОБА_3 чи батька - ОСОБА_1 , чи зі сторони бабусі ОСОБА_6 , дідуся ОСОБА_7 або тітки ОСОБА_8 ?
- якщо так, то як саме вони проявляються, та які психологічні (психічні) наслідки такого впливу (тиску) на психоемоційний стан дитини, формування її думки щодо відношення до кожного із батьків та бажання проживати чи спілкуватися із ними ?
- чи вплине, і якщо так, то яким чином, зміна місця та умов проживання, виховання та оточення малолітньої дитини - ОСОБА_4 , на її психологічний стан у випадку передачі дитини від матері до батька?
Витрати на проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 .
Попередити експерта (експертів) про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього (них) обов`язків згідно зі ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.
Попередити сторони, що відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Висновок експертизи, після її проведення, направити до Погребищенського районного суду Вінницької області.
На час проведення судово-психологічної експертизи провадження у справі зупинити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали буде складений протягом п`яти днів з дня оголошення її вступної та резолютивної частини.

Суддя