Номер справи 237/1297/21
Номер провадження 2/237/825/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.08.21 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучко Я.Ю.,

при секретарі Махно Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Державного підприємства "Держвуглепостач" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства "Держвуглепостач" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначає, що працювала в Відокремленому підрозділі «Управління з контролю якості та збагачення вугілля» Державного підприємства «Держвуглепостач» з 01.07.2017 р.(наказ № 4-к від 29.06.2017) по 07.12.2020 р., на посаді «Начальник хімічної лабораторії Випробувального центру». Станом на день звільнення заборгованість ДП «Держвуглепостач» із виплати ОСОБА_1 заробітної плати складала 158 267,48 грн., в тому числі: заробітна плата у сумі 127 766,63 грн.; вихідна допомога у розмірі середньомісячного заробітку в сумі 19 440,76 грн.; грошова компенсація днів невикористаної відпустки в сумі 11 0606,10 грн. Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 1 150 грн. 00 коп. На день звернення до суду із позовом (14.04.2021) попередній розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючі з дня звільнення - 07.12.2020 р. (87 робочих дні) становить 100 050,00 грн.

Позивач позовну заяву підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як вбачається з копії трудової книжки НОМЕР_1 від 30.06.2000 року ОСОБА_1 працювала в Відокремленому підрозділі «Управління з контролю якості та збагачення вугілля» Державного підприємства «Держвуглепостач» з 01.07.2017 р.(наказ № 4-к від 29.06.2017) по 07.12.2020 р., на посаді «Начальник хімічної лабораторії Випробувального центру».

Копією наказу т.в.о. директора ДП «Держувглепостач» Волошина М.О. від 09 жовтня 2020 року підтверджується, що з 09 жовтня 2020 року робітники ВП «Управління якості» у повному складі видведені за штат до дати їх звільнення.

Відповідно до копії довідки ДП «Держувглепостач» від 22.01.2021 року № 0037/02 підтверджується, що заборгованість ДП «Держувглепостач» із виплати заробітної плати сианом на 22.01.2021 року складає 158267,48 грн.

Копією посвідчення № НОМЕР_2 підтверджується, що рішенням Комісії по трудових спорах ДП «Держвуглепостач» від 02.10.2020 р. задоволено вимоги ОСОБА_1 : стягнуто з Державного підприємства «Держвуглепостач» заборгованість по заробітної платі на користь ОСОБА_1 за період з 01.06.2020 року по 30.09.2020 року в сумі 84 466,78 грн.

Копією посвідчення № 02-12/20 підтверджується, що рішенням Комісії по трудових спорах ДП «Держвуглепостач» від 07.12.2020 р. задоволено вимоги ОСОБА_1 : стягнуто з Державного підприємства «Держвуглепостач» заборгованість по заробітної платі на користь ОСОБА_1 за період з 01.10.2020 року по 07.12.2020 року в сумі 73 800,70 грн.

Копією постанови Державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.10.2020 підтверджується, що було відкрито виконавче провадження № 63413973 по примусовому виконанню посвідчення № 01 -10/20 від 16.10.2020 про стягнення з Д11 «Держвуглепостач» на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 84 466,78 грн.

Копією постанови Державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.01.2021 підтверджується, що було відкрито виконавче провадження №64143287 по примусовому виконанню посвідчення № 02-12/20 від 16.10.2020 про стягнення з ДП «Держвуглепостач» на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 73 800,70 грн.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Основним Законом України, статтею 43 Конституції України, передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Відповідно до ч. 1ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

В частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-419цс16 середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна платаобчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяця роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

Згідно із Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) заробітна плата ОСОБА_1 за два календарних місяці до звільнення, складала: за жовтень 2020 р. - 24 150,00 грн.; за листопад 2020 р. - 24 150,00 грн. Кількість робочих днів за жовтень-листопад 2020 року - 42 р.д.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , як розрахункова величина для нарахування загальної суми середнього заробітку, становить: (24150+24150) : 42 = 1 150 грн. 00 коп.

На момент ухвалення рішення суду розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючі з дня звільнення - 07.12.2020 р. (170 робочих дні) становить 195500 грн.(1150x170) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача в сумі 1500 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Державного підприємства "Держвуглепостач" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства ««Держвуглепостач», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку прі звільненні, починаючі з дня звільнення - 07.12.2020 р. і по день ухвалення рішення суду, без утримання податків та обов`язкових зборів.

Стягнути з Державного підприємства ««Держвуглепостач», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий витрати - а саме, витрати по сплати судового збору - 1000 грн. 50 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот грн.)

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Я.Ю. Кучко