УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 591/5203/14

провадження № 61-13850ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 13 липня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ :

У 2014 році ПАТ «Сумиобленерго» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої на свою користь 9603,74 грн. В обґрунтування позову зазначає, що за результатами проведеної експертизи складено акт № 349 від 02 серпня 2012 року, яким встановлено факт втручання в прилад обліку електроенергії, а 03 серпня 2012 року складено акт № 001575 про порушення Правил користування електричною енергією для населення та встановлено, що внаслідок такого порушення ПАТ «Сумиобенерго» нанесено збитки в розмірі 11524,73 грн. 09 серпня 2012 року ОСОБА_1 уклала боргове зобов`язання на поступову оплату завданих ПАТ «Сумиобленерго» збитків протягом шести місяців та, після першої оплати в сумі 1920,99 грн, припинила виконання вказаного зобов`язання, чим завдала збитки ПАТ «Сумиобленерго» в розмірі 9603,74 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04 грудня 2014 року, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сумиобленерго» 9603,74 грн.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2014 року в зв`язку з нововиявленими обставинами.

Підставою для перегляду вказаного рішення зазначає те, що 02 грудня 2020 року колегія судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду розглянула її апеляційну скаргу на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 липня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000077 за частиною другою статті 358 КК України і якою було встановлено, що вона є потерпілою від дій ПАТ «Сумиобленерго».

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 квітня 2021 року в складі судді Клименко А. Я., залишеною без змін постановою Сумського апеляційного суду від 13 липня 2021 року в складі колегії суддів Левченко Т. А., Криворотенка В. І., Ткачук С. С., у задоволенні заяви відмовлено.

Апеляційний суд, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, погодився із тим, що обставини, на які заявник посилається у поданій заяві, не можна вважати нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Апеляційний суд зазначив, що постановлення Ковпаківським районним судом м. Суми ухвали від 10 липня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000077 за частиною другою статті 358 КК України, через невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не є підставою для перегляду рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами.

12 серпня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду та просить скасувати її як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до матеріалів кримінального провадження невідомою особою здійснено втручання в прилад обліку подання електроенергії до її квартири, що і призвело до нарахування та стягнення з неї штрафних санкцій. Уважає, що істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, і є той факт, що відношення до втручання в прилад обліку електроенергії ОСОБА_1 не має, про що суду в 2014 році відомо не було.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є істотними для справи, апеляційний суд зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування апеляційним судом матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 13 липня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Крат

М. М. Русинчук