Справа № 372/1216/21
Провадження 4-с-28/21
ухвала

Іменем України

15 квітня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Тищенко І.Д.

за участю представника боржника Совершенного Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Обухів Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії державного виконавця та зобов`язання скасувати неправомірні постанови,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати незаконними та скасувати постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору. В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. На виконанні в Обухівському МРВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) перебувають виконавчі провадження №26853112 та №26858215 про зобов`язання ОСОБА_1 привести земельну ділянку № НОМЕР_1 , що перебуває в оренді човново-стоянкового кооперативу «Риф» в м. Українка у попередній стан, що існував до моменту її забудови, відкриті на підставі виконавчого листа №2-40/09, виданого на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 13.04.2009 року. 17.03.2021 року з відповіді Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) боржнику стало відомо про арешт на все його майно. З копій документів, наданих Обухівським МРВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) було встановлено, що: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №26853112 була винесена 20 квітня 2011 року в межах суми звернення стягнення 50680 грн.00 коп., тобто на думку державного виконавця боржник був зобов`язаний сплатити 50000 грн. витрат на проведення виконавчих дій та 680 грн. виконавчого збору; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №26858215 була винесена 20 квітня 2011 року в межах суми звернення стягнення 100680 грн. 00 коп., тобто на думку державного виконавця боржник був зобов`язаний сплатити 100000 грн. витрат на проведення виконавчих дій та 680 грн. виконавчого збору. До моменту отримання відповіді від Обухівського МРВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) боржнику не було відомо про існування даних постанов. Державним виконавцем не було організовано і вжито будь-яких дій для приведення земельної ділянки у попередній стан та відсутні будь-які докази про витрати державного виконавця в даному виконавчому провадженні.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент винесення постанови, державний виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, а рішень про примусове виселення - п`ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону «Про виконавче провадження», який діяв на момент винесення постанови копії постанов про відкриття виконавчого провадження, копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону «Про виконавче провадження», який діяв на момент прийняття постанов, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надіслати адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією із засад виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, постановою заступника начальника відділу Прізова В.І. від 20.04.2011 року відкрито виконавче провадження №26853112 на підставі виконавчого листа №2-40/09, виданого Обухівським районним судом Київської області, про зобов`язання ОСОБА_1 привести земельну ділянку № НОМЕР_1 , що перебуває в оренді човново-стоянкового кооперативу «Риф» в м. Українка у попередній стан, що існував до моменту її забудови.

20.04.2011 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 680 грн. 00 коп., постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50000 грн. 00 коп. (необхідних для приведення земельної ділянки № НОМЕР_1 у попередній стан до моменту її забудови) та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про які заявнику стало відомо лише у 2021 році з відповіді Обухівського МРВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ).

Постановою заступника начальника відділу Прізова В.І. від 20.04.2011 року відкрито виконавче провадження №26858215 на підставі виконавчого листа №2-40/09, виданого Обухівським районним судом Київської області, про зобов`язання ОСОБА_1 знести самовільно збудовану будівлю (споруди) елінг, який розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 в межах земельної ділянки, що перебуває в оренді човново-стоянкового кооперативу «Риф» в м. Українка, Обухівського району Київської області.

20.04.2011 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 680 грн. 00 коп., постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100000 грн. 00 коп. (необхідних для приведення земельної ділянки № НОМЕР_1 у попередній стан до моменту її забудови) та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про які заявнику стало відомо лише у 2021 році з відповіді Обухівського МРВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ).

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Так, виконавець зобов`язаний вживати передбачені ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані згідно ст. 20 Закону сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій

Фактично боржник, як сторона виконавчого провадження, був позбавлений права брати участь у виконавчому провадженні, сумлінно користуватися усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Так, згідно ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 08.03.2011 р., на дату винесення оскаржуваних постанов) витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку ,встановленому КМУ. Згідно ч. 4 та 5 цієї статті кошти виконавчого провадження складаються, зокрема, із стягнутих з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу ДВС. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними у десятиденний строк.

Жодних дій щодо приведення земельної ділянки № НОМЕР_1 , що перебуває в оренді човново-стоянкового кооперативу «Риф» в м. Українка у попередній стан, що існував до моменту її забудови, державним виконавцем не було організовано і вжито та відсутні будь-які докази про витрати державного виконавця в вищезазначених виконавчих провадженнях. Разом з тим, ним незаконно винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 50000 грн. 00 коп. та 100000 грн. 00 коп.

20.04.2011 року заступником начальника відділу ДВС Обухівського РУЮ Прізовим В.І. в межах ВП №26853112 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в якій сума звернення стягнення становить 50680 грн. 00 коп. Також 20.04.2011 року заступником начальника відділу ДВС Обухівського РУЮ Прізовим В.І. в межах ВП №26858215 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в якій сума звернення стягнення становить 100680 грн. 00 коп. Державний виконавець самостійно визначив сумми стягнень. В той час як законом встановлено інший порядок його дій при примусовому виконанні рішення немайнового характеру, а саме: звернення до суду за роз`ясненням рішення в частині попереднього стану земельної ділянки, що існував до моменту її забудови, використання коштів на рахунках Держказначейства, залучення суб`єктів господарювання на проведення робіт і лише потім винесення постанови про покладення цих витрат на боржника.

Таким чином, такими діями порушуються норми закону, і як наслідок майнові права та інтереси ОСОБА_1 .

Обмеження права власності боржника у виконавчому провадженні повинне бути обґрунтованим і не суперечити загальним принципам права, зокрема, щодо реалізації права власності, що закріплені у Конституції України та ЦК України.

У статті 1 Закону імперативно встановлено проведення виконавцем дій на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Отже, накладення під час відкриття виконавчого провадження виконавцем арешту на все майно боржника без його ідентифікації не відповідає вимогам Закону у діючій редакції.

Крім того, накладення арешту на майно заявника, на думку суду - порушує його конституційне право відповідно до ст. 48 Конституції України і право закріплене ЄКПЛ на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення і поновити порушене право заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,124,129 Конституції України, ст.ст.1,6,11,18,74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.447 - 453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії державного виконавця та зобов`язання скасувати неправомірні постанови задовольнити.

Поновити строк для подання до суду скарги ОСОБА_1 на незаконні дії державного виконавця та зобов`язання скасувати неправомірні постанови.

Визнати незаконною постанову про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій, коштів у розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп., у виконавчому провадженні №26853112, винесену 20 квітня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області Прізовим В.І.

Визнати незаконною та скасувати постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №26853112, винесену 20 квітня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області Прізовим В.І.

Визнати незаконною постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 680,00 (шістсот вісімдесят) гривень 00 коп., у виконавчому провадженні №26853112, винесену 20 квітня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області Прізовим В.І.

Визнати незаконною постанову про стягнення ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій, коштів у розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень 00 коп., у виконавчому провадженні №26858215, винесену 20 квітня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області Прізовим В.І.

Визнати незаконною та скасувати постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №26858215, винесену 20 квітня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області Прізовим В.І.

Визнати незаконною постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 680,00 (шістсот вісімдесят) гривень 00 коп., у виконавчому провадженні №26858215, винесену 20 квітня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Київської області Прізовим В.І.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, а особами що не були присутні в судовому засіданні на протязі того часу з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Зінченко