Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/983/21
Провадження № 2/553/697/2021
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Лунич Ю.Г.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із згаданим позовом, в якому прохає визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2012 вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . На підставі договору №1803 від 23.11.2012 позивач передала в оренду вказаний житловий будинок відповідачу ОСОБА_2 на невизначений строк. Наприкінці 2020 року позивач разом із сім`єю вирішили у подальшому проживати у будинку по АДРЕСА_1 . Умовами договору оренди передбачено право кожної сторони на одностороннє розірвання договору без зазначення підстав за умови попередження іншої сторони за 15 днів. На виконання зазначеної умови договору відповідачу було вручено 22.10.2020 під особистий підпис попередження позивача про одностороннє розірвання договору. Відповідач та члени його сім`ї звільнили будинок, проте ОСОБА_2 продовжує бути зареєстрованим за вказаною адресою та повідомив позивача про небажання самостійно займатися даним питанням, що стало підставою звернення позивачем до суду із відповідним позовом.

Ухвалою суду від 07.06.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не прибули. Від позивача та її представника надійшло письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги ними підтримані повністю.

Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що заявлений ОСОБА_1 позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти.

Згідно із ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.09.2012 (а.с.9) власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.09.2012 (а.с.10).

23.11.2012 ОСОБА_1 уклала договір №1803 (а.с.11) із ОСОБА_2 , згідно з яким позивач передала в оренду житловий будинок АДРЕСА_1 відповідачу на невизначений строк. Умовами договору оренди передбачено право кожної сторони на одностороннє розірвання договору без зазначення підстав за умови попередження іншої сторони за 15 днів.

На виконання зазначеної умови договору позивачем 22.10.2020 було вручено письмове попередження відповідачу про звільнення житлового будинку та зняття з реєстрації місця проживання протягом 15 днів (а.с.12).

За змістом позову після отримання попередження відповідач та члени його сім`ї звільнили орендований будинок, що відповідачем в ході судового розгляду не заперечувалось.

Як убачається із домової книги, відповідач ОСОБА_2 з 23.11.2012 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34-35).

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

За таких обставин, здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, суд дійшов висновку про те, що з припиненням дії договору найму житла відповідач фактично втратив право на проживання в будинку, що належить позивачу на праві приватної власності.

При цьому, суд враховує, що відповідач, продовжуючи бути зареєстрованим у житловому приміщенні, що належить на праві приватної власності позивачу, фактично чинить ОСОБА_1 перешкоди вільно ним володіти.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.200, 206, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих

Повне судове рішення складено 15.09.2021.