Номер провадження: 22-ц/813/6599/21
Головуючий у першій інстанції Виноградова Н.В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.04.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Таварткіладзе О.М., Вадовської Л.М.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про повернення майна набутого без достатньої правової підстави,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2016 року задоволено заяву ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

11.02.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 10.11.2016 року, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.03.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу від 10.11.2016 року залишена без руху, вказані апелянтом причини пропуску строку визнані неповажними, апелянту надано строк для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням причин пропуску строку, а саме ОСОБА_1 має подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням причин пропуску строку, вказавши інші підстави для поновлення строку.

08.04.2021 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку, яке зазначає:

Повідомлення про вручення судової повістки не відповідає вимогам Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270. В повідомленні відсутній підпис апелянта, не вказані ініціали апелянта, що не відповідає вимогам п.106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище. ОСОБА_5 звернувся до ДП «Укрпошта» із запитом про отримання даної потової кореспонденції, однак на даний час відповідь не надійшла.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження ухвали суду від 10.11.2016 року задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.11.2016 року задоволено заяву ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

11.02.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 10.11.2016 року, з клопотанням про поновлення процесуального строку.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків, подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (ст. 358 ч.2 ЦПК України).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які стали перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи та унеможливили своєчасну подачу апеляційної скарги.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для оскарження ухвали суду від 10.11.2016 року зазначає: копію ухвали суду він отримав 26.01.2021 року; про розгляд заяви на 08.11.2016 року суд його не сповіщав.

З рекомендованого повідомлення від 01.11.2016 року вбачається, що судову повістку про виклик на 08.11.2016 року «вручено Дихан», тобто ОСОБА_1 належним чином сповіщений про розгляд заяви на 08.11.2016 року (а.с. 25 т.4).

08.11.2016 року Суворовським районним судом м. Одеси, через неявку сторін, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, тому 10.11.2016 суд виготовив повний текст ухвали за заявою ОСОБА_2 (т.4, а.с. 27-28).

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06.12.2007 року).

Поновлення судом строку на оскарження без обґрунтованої підстави порушує принцип правової визначеності та право на справедливий суд, що є порушенням вимог ст. 6 Конвенції.

Практика ЄСПЛ щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством і може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007 року). Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (п. 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів бере до уваги наступне: тривалість строку, який пропущений; доводи ОСОБА_1 , який не навів поважних причин пропуску строку, не обґрунтував й не підтвердив належними доказами коли та за яких обставин апелянту довідалися про наявність судового рішення - ухвали суду від 10.11.2016 року.

Підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження є наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації такого права, підтверджених доказами.

Клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження ухвали суду від 10.11.2016 року не містить обґрунтувань із посиланням на об`єктивні перешкоди для своєчасної реалізації права на апеляційне оскарження, які мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України (ст. 357 ч.ч.3,4 ЦПК України).

Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року).

ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ від 28.10.2004 року у справі «Нешев проти Болгарії»).

Якщо строк на оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства, у зв`язку з чим ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України від 21.10.2010 року).

Приймаючи до уваги, що вказані ОСОБА_1 в апеляційній скарзі від 11.02.2021 року і у клопотанні від 08.04.2021 року підстави для поновлення процесуального строку є неповажними й не підтверджені належним доказами, поновлення строку порушить принцип правової визначеності, колегія суддів відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про повернення майна набутого без достатньої правової підстави.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 14.04.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

О.М.Таварткіладзе

Л.М. Вадовська