Справа № 524/5680/19
Провадження №2/524/47/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2021 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі

головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судового засідання Швець С.Д.,

за участі представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в міста Кременчуці цивільну справу за об`єднаними в одне провадження позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору передачі обладнання укладеним

УСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зазначеним позовом. У червні 2020 року ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь у солідарному порядку заборгованість у сумі 28 474 доларів 00 центів США та 3% річних від простроченої суми за період з 02 жовтня 2017 року по день ухвалення судового рішення (т. 1, а.с. 216-218).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 липня 2017 року позивач на прохання відповідачів передав їм у борг грошові кошти в сумі 28 474 доларів 00 центів США на строк до 01 жовтня 2017 року, що підтверджується розпискою. Посилаючись на статті 1049, 1050 та 625 Цивільного кодексу України, позивач просив суд стягнути заборгованість в загальній сумі 31 792 доларів 58 центів США, з яких 28 474 долара 00 центів США - основна заборгованість та 3 318 доларів 58 центів США - 3% річних за період з 02 жовтня 2017 року по 20 серпня 2020 року.

У листопаді 2019 року ОСОБА_6 звернувся в суд до ОСОБА_3 з зустрічним позовом про визнання договору передачі обладнання укладеним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами існували партнерські підприємницькі стосунки і розписка, на яку посилається позивач, стосується остаточного врегулювання питання розподілу майна внаслідок припинення Товариства «Ошер 46», учасниками якого вони були. ОСОБА_4 стверджував, що розписка врегульовує питання розподілу майна, яке не обліковувалося на балансі Товариства, але використовувалося в його господарській діяльності. Відповідно до цієї домовленості ОСОБА_3 отримував обладнання з виробництва паливних пеллет в натурі, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - солому в тюках, кожний тотожної вартості. Отже, розписка фактично забезпечувала виконання ним та ОСОБА_5 усних домовленостей про передачу ОСОБА_3 обладнання, яке на той час обліковувалося на балансі ТОВ «Будтехмонтажінвест», власниками якого вони були. Зустрічний позивач та ОСОБА_5 мали намір до 01 жовтня 2017 року переоформити обладнання на себе і передати його ОСОБА_3

ОСОБА_4 вважав, що 07 липня 2017 року в усній формі було укладено договір передачі обладнання в натурі ОСОБА_3 , який повністю був виконаний в той же день, оскільки обладнання знаходилося під контролем ОСОБА_3 . Спираючись на ці обставини, зустрічний позивач просив суд визнати укладеним 07.07.2017 року договір передачі обладнання між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Спрощене позовне провадження за первісним позовом відкрито ухвалою судді від 30 серпня 2019 року (т. 1, а.с. 43).

Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року суд об`єднав позови в одне провадження (т. 1, а.с. 170).

Ухвалою суду від 06 вересня 2019 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову. Суд наклав арешт на майно, що належить ОСОБА_4 в межах суми заявлених вимог в розмірі 361 000 грн 00 коп. та на майно ОСОБА_5 в межах суми заявлених вимог в розмірі 361 000 грн 00 коп. (т. 1, а.с. 62).

Суд неодноразово вирішував заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про скасування заходів по забезпеченню позову. Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні заяви про скасування заходів по забезпеченню позову (т. 1, а.с. 74). Ухвалами суду від 08 січня 2020 року та від 22 травня 2020 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні заяв про скасування заходів по забезпеченню позову (т. 1, а.с. 139, 203).

Підготовчий розгляд у справі закрито ухвалою суду від 02 червня 2020 року (т. 1, а.с. 228).

Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні заяв про відвід головуючого судді Кривич Ж.О. (т. 1, а.с. 244).

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Потреба С.М. позовні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, проти зустрічного позову заперечував. Представник пояснив, що участь сторін у ТОВ «Ошер 46» не має жодного відношення до факту отримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошових коштів у позику. Ніякий усний договір про передачу йому обладнання між сторонами не укладався, до того ж, поділ між засновниками господарського товариства майна, яке цьому товариству не належить, є неможливим. Обладнання, про яке йдеться у зустрічному позові, станом на дату укладення договору позики 04 липня 2017 року на території Товариства «Конкорд ХХІ» не зберігалося, оскільки його вивезли власники 31 жовтня 2016 року. Цей факт підтверджується актом повернення обладнання за участі ОСОБА_5 , як директора ТОВ «Ошер 46», ОСОБА_4 , як директора Товариства «Будтехмонтажінвест» та представника ТОВ «Конкорд ХХІ» Теплика М.О. Протокол № 3 загальних зборів засновників ТОВ «Будтехмонтажінвест», рішення від 07 липня 2017 року про передачу обладнання, а також оголошення про продаж через мережу Інтернет ОСОБА_7 обладнання представник ОСОБА_1 вважав фіктивними доказами, створеними з метою ввести суд в оману щодо дійсних обставин спору (відзив, т.1, а.с. 172-175).

ОСОБА_4 проти позовних вимог ОСОБА_3 заперечував; суду пояснив, що він, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були учасниками Товариства «Ошер 46», яке було припинено 11.08.2017 року. 24 травня 2017 року на загальних зборах учасники вирішили, що збитки Товариства будуть покриті за рахунок внесків засновників. Розписка від 04 липня 2017 року стосується остаточного врегулювання «бізнесових стосунків приватного характеру, які виникли внаслідок припинення Товариства «Ошер 46»», шляхом розподілу майна, яке не обліковувалось на балансі Товариства «Ошер 46». ОСОБА_4 зазначав, що він та ОСОБА_5 надали ОСОБА_3 розписку на суму вартості обладнання «в заставу» для забезпечення передачі ними ОСОБА_3 обладнання. ОСОБА_4 стверджував, що під час написання розписки ОСОБА_3 присутній не був, розписка передавалася його підлеглому - свідку ОСОБА_7 ; ніякої передачі грошових коштів не відбувалося. Зустрічний позивач вважав належним способом захисту своїх прав визнання договору передачі обладнання від 07 липня 2017 року укладеним; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 просив відмовити.

ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав. Його аргументи проти первісного позову були аналогічними тим, що висловлювалися ОСОБА_4 . Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 ОСОБА_5 підтримав.

Представник ОСОБА_5 адвокат Пінчук Ю.В. звертала увагу суду на текст розписки, оригінал якої долучений до матеріалів справи. Представник не заперечувала, що підпис в розписці належить ОСОБА_5 , але звертала увагу суду, що текст розписки виконаний трьома особами - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_7 . Прізвище особи, яка надала позику, зазначена ОСОБА_4 як « ОСОБА_3 » з посиланням на документ, що посвідчує його особу - посвідку на постійне проживання, серія, номер та дата видачі якої є відмінними від тієї, яку додав до позову ОСОБА_3 . На думку представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не довів, що він є належним позивачем у справі про стягнення коштів.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи:

ОСОБА_3 є громадянином Канади, який має право на постійне проживання в Україні (т. 1, а.с. 7, 8). Під час перебування в Україні він проживає за адресою АДРЕСА_1 . На початку липня 2017 року ОСОБА_3 в Україні не знаходився, за його дорученням та від його імені ОСОБА_7 передав у борг ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 28 474 доларів 00 центів США на строк до 01 жовтня 2017 року. Ці обставини підтверджуються оригіналом розписки від 04 липня 2017 року, який долучений до матеріалів справи (т. 2, а.с. 19).

Судом з`ясовано, що текст «Розписка м. Кременчук 4 липня 2017 року Я, ОСОБА_5 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Крюківським РВ УМВС України в Полтавській обл. 17 грудня 1996 року, мешкаю за адресою: АДРЕСА_2 та» і далі «Грошові кошти у сумі двадцять вісім тисяч чотириста сімдесят чотири долара США зобов`язуємось повернути до 01 жовтня 2017 р. підпис ОСОБА_5 4.07.2017» було виконано власноручно ОСОБА_5 . Текст у розписці: «Я, ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавской обл. 22 августа 1977 г., проживаю за адресом АДРЕСА_3 , взяли у ОСОБА_3 , справка на постоянное проживание серия ПЛ 142/2011 виданий УГИРФО УМВД Украини Полтавской обл. 21.03.2011 года, которий проживает за адресом АДРЕСА_1 , в долг деньги в сумме 28 474 доларов США (двадцать восемь тисяч четиреста семьдесят четире долара США)» виконаний ОСОБА_4 .

І ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 не заперечували, що зазначені фрагменти тексту розписки та підписи належать їм.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив, що 04 липня 2017 року за дорученням ОСОБА_3 він передав належні позивачу кошти в сумі 28 474 доларів США ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що ті видали йому розписку. Свідок заперечував доводи позичальників про те, що фактично грошові кошти не передавалися, а розписка гарантувала виконання ними інших зобов`язань, нібито пов`язаних з передачею у власність ОСОБА_3 обладнання з виробництва паливних пеллет. Свідок пояснив, що таке обладнання дійсно певний період часу знаходилося на території Товариства «Конкорд ХХІ», оскільки це підприємство надавало в оренду приміщення для виробництва. 31 жовтня 2016 року обладнання було демонтовано, відвантажене та вивезене силами продавця - Товариства «Будтехмонтажінвест», що підтверджується актом (т. 1, а.с. 176).

Вирішуючи первісні позовні вимоги, суд виходить з приписів статті 1049 Цивільного кодексу України про те, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частина перша статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що в разі, коли позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оригінал розписки належним чином підтверджує факт укладення між позикодавцем ОСОБА_3 та позичальниками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 договору позики. Відповідачі свої обов`язки за договором не виконали.

ОСОБА_4 помилився у написанні прізвища позикодавця - замість « ОСОБА_3 » зазначив « ОСОБА_3 ». Проте сумнівів у тому, що ОСОБА_3 був однією із сторін договору позики і відповідно є належним позивачем, суд не має. Принаймні, позичальники не зазначали, що кошти у борг вони отримували від іншої особи на ім`я « ОСОБА_3 ».

Суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення. Оскільки укладений договір позики не поділяє між відповідачами предмет зобов`язання, тобто, не визначає в якій часці кожний з них отримав кошти і зобов`язався повернути грошові кошти позикодавцю, з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку заборгованість за договором позики від 04.07.2017 року в розмірі 28 474,00 долари США та 3% річних за період з 02 жовтня 2017 року по 20 серпня 2021 року в розмірі 3 318,58 доларів США., а всього 31 792,58 доларів США.

Підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 суд не встановив. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

На доказ заявлених вимог про визнання укладеним договору передачі обладнання ОСОБА_4 надав докази про наступне: він, а також ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були засновниками ТОВ «Ошер 46» (т.1, а.с. 155), інформацію про те, що він та ОСОБА_5 є засновниками Товариства «Будтехмонтажінвест», а ОСОБА_3 та ОСОБА_13 учасниками Товариства «Конкорд ХХІ», протокол загальних зборів засновників ТОВ «Ошер 46» від 24 травня 2017 року про затвердження ліквідаційного балансу Товариства, договір поставки № 01/1003/2015 від 18 березня 2015 року, відповідно до умов якого «Торговий дім «Денасмаш» продало, а ТОВ «Будтехмонтажінвест» придбало обладнання, рахунок-фактуру від 19 березня 2015 року про сплату коштів за цим договором та видаткову накладну, товарно-транспорту накладну від 06 липня 2015 року, відомості про вантаж, протокол № 3 загальних зборів засновників Товариства «Будтехмонтажінвест» від 07 липня 2017 року про передачу обладнання з балансу Товариства його засновникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без виділення в натурі їх часток (т. 1, а.с. 155-162. Проте, зміст перелічених доказів ніяк не пов`язаний з фактом укладення договору позики від 04 липня 2017 року.

Рішення про передачу обладнання у зв`язку з розподілом майна внаслідок припинення Товариства «Ошер 46» від 07 липня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згодилися передати ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 163), ухвалено без участі ОСОБА_3 . Отже, ніяк не підтверджує його обізнаність та згоду з таким рішенням. До того ж, цей доказ спростовується актом про повернення обладнання № 01 від 31 жовтня 2016 року, який складений з участю ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та зі змісту якого вбачається, що обладнання з території Товариства «Конкорд ХХІ», учасником якого є ОСОБА_3 , було вивезено (т. 1, а.с. 176). Отже, належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_4 не надав.

На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 04.07.2017 року в розмірі 28 474,00 долари США та 3% річних за період з 02 жовтня 2017 року по 20 серпня 2021 року в розмірі 3 318,58 доларів США., а всього 31 792,58 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 сплачений ним судовий збір по 3 801 грн 18 коп. з кожного, а всього 7 602 грн 36 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання укладеним 07.07.2017 року договору передачі обладнання між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ).

Відповідач: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено - 30.08.2021 року

Суддя Ж.О. Кривич