ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

23 квітня 2021 року

м. Харків

Справа № 631/932/19

Провадження № 22-ц/818/2721/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хорошевського О.М.

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Кочмар Анни Іванівни на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року, постановлене суддею Пархоменко І.О., за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "СК"МЕГА-ГАРАНТ" про стягнення страхового відшкодування,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Кочмар Анна Іванівна звернулась до суду з позовом після уточнення якого просила стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» страхове відшкодування у розмірі 8031,00грн. на кожного з позивачів; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4088,64 грн., інфляційні втрати у розмірі 535,89 грн., три відсотки річних у розмірі 473,28,00 грн., а всього разом - 5097,81,00 грн на кожного з позивачів; моральну шкоду за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 10000,00 грн. на кожного з позивачів; понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн. на кожного з позивачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.12.2017 близько 18:30 годині ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ГАЗ-330202-414, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Харківській в смт Нова Водолага, поблизу будинку №144, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень велосипедист ОСОБА_4 загинув на місці ДТП. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки ГАЗ-330202-414, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно з полісом № АМ0657517 у AT "СК "МЕГА-ГАРАНТ". 31 серпня 2018 року на адресу АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого - ОСОБА_1 та сина загиблого - ОСОБА_2 . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановлених лімітів страхового відшкодування моральної шкоди складає 38 400,00 грн. 30.05.2019 АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" проведено часткову виплату страхового відшкодування, а саме, виплачено 22 338 грн. страхового відшкодування дружині загиблого ОСОБА_1 та сину загиблого ОСОБА_2 . Зазначена сума становить 58% від заявленої згідно заяви про виплату страхового відшкодування суми (38 400 грн.). У виплаті 42% від заявленої суми страхового відшкодування за заподіяну моральну шкоду та виплату страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника страховою компанією відмовлено з посиланням на наявність провини велосипедиста ОСОБА_4 у настанні ДТП. Відмову ТДВ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» у виплаті 50% страхового відшкодування вважають неправомірною та такою, що не грунтується на нормі закону з огляду на наступне. З урахуванням п.1.10 Правил дорожнього руху велосипед не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому наявність чи відсутність вини велосипедиста у настанні дорожньо-транспортної пригоди не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Згідно зі ст. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, проте у даній ситуації, смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля. Постанова про закриття кримінального провадження від 30.03.2018 не містить інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Посилаючись на п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ч. 3 ст. 1193 ЦК України зазначили, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на похованні, а також, що відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу - ТДВ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» в повному обсязі. Посилаючись на приписи ст. 36.5 Закону, ч. 2 ст. 625 ЦК України просили стягнути пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, а також інфляційні втрати.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Качмар А.І. просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне, необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скарга містить посилання на те, що постановою про закриття кримінального провадження не встановлено та не зазначено, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулась у зв`язку із умисним порушенням велосипедистом ОСОБА_4 правил дорожнього руху, або ж як наслідок непереборної сили.

Зазначено, що законом не передбачена можливість прийняття рішення страховиком про зменшення розміру страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, і врахування дій потерпілого, життю якого заподіяно шкоди внаслідок дорожньо- транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Вважають, що ні доказів умислу, ні доказів грубої необережності велосипедиста ОСОБА_4 відповідачем суду не надано, а тому підстави для звільнення відповідача, як страховика, від обов`язку з відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, чи зменшення розміру відшкодування у даному випадку відсутні.

У відповідності до правового висновку, наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 р. у справі N 755/10947/17 (N 14-435цс18) незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію. В свою чергу, останньою актуальною правовою позицією щодо застосування вказаних норм є позиція Верховного Суду у постанові від 03.06.2020 р. у справі N 345/3335/17 (провадження N 61-22598св18), у відповідності до якої порушення пішоходом чи велосипедистом ПДР не може бути підставою для звільнення від обов`язку відшкодувати шкоду, оскільки відповідач не довів наявності непереборної сили або умислу потерпілого в заподіянні зазначеної шкоди. Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням ст. 1193 ЦК України, АТ СК «МЕГА-ГАРАНТ» було прийнято правомірне рішення про зменшення суми страхового відшкодування та здійснення відповідної виплати у розмірі 22338 грн. Факт отримання виплати страхового відшкодування у зазначеному розмірі не оспорюється позивачами. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судовим розглядом встановлено, що 07.12.2017 в смт Нова Водолага Харківської області по вул. Харківській біля будинку 144 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 330202414, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та велосипедиста ОСОБА_4 , про що 08.12.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0001576 (а. с. 13 об. с.).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12 грудня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 12 грудня 2017 року складено відповідний актовий запис № 146 (а. с. 12 об. с.).

30.03.2018 старшим слідчим відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Харківській області підполковником поліції Лобас В.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001576 від 08.12.2017. У постанові зазначено, що згідно з висновком автотехнічної експертизи № 450/18 від 30.03.2018 в діях ОСОБА_3 не вбачаються невідповідностей п. 12.3 ПДР України, які, з технічної точки зору перебували б у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Відносно дій велосипедиста ОСОБА_4 слідство доходить висновку, що велосипедист ОСОБА_4 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Заподіяння смерті велосипедисту ОСОБА_4 настало внаслідок його особистих необережних дій, які виразились у невиконанні вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001576 від 08.12.2017 закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. (а. с. 17)..

25.07.2017 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» та ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і видано Поліс АМ №0657517 згідно з яким була застрахована його цивільно-правова відповідальність як власника автомобіля ГАЗ 330202414, державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 14, 66).

02 жовтня 1993 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було укладено шлюб, зареєстрований Нововодолазьким райвідділом ЗАГСу Харківської області, актовий запис № 134 та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 (а. с. 11).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 10 листопада 1994 року Знам?янською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 11. Батьками зазначені: ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 (а. с. 12)..

31.08.2018 ТОВ "Центр Автовиплат Поліс", діючи на підставі довіреностей від 20.08.2018 від імені дружини та сина загиблого ОСОБА_4 , звернулось до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» із заявою про виплату страхового відшкодування (вх. № 10-09/5 від 10.09.2018). В своїй заяві ТОВ "Центр Автовиплат Поліс" просило виплатити на користь потерпілих (дружини та сина ОСОБА_4 ) суму заподіяної моральної шкоди, завданої їм смертю у потерпілого в загальному розмірі 44676,00 грн. (а. с. 7, 14 об. с., 15-16, 67-68).

В подальшому ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» разом із супровідними листами вих. №000763/18 від 02.10.2018 (вх. №08-10/ від 08.10.2018) та вих. №000797/18 від 11.10.2018 (вх. №19-10/6 від 19.10.2018) до зазначеної заяви подавало податкові документи. (а. с. 18, об.с. 20, 69-70).

07.12.2018 АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» було складено страховий акт №624/2018-го, яким ДТП від 07.12.2017 було визнано страховим випадком згідно із Полісом АМ№0657517 і встановлено, що на користь ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» повинна бути виплачена сума страхової виплати в розмірі 22338,00 грн. Зменшення суми виплати обґрунтовано тим, що саме порушення велосипедистом ОСОБА_4 вимог п. 10.1 ПДР України перебувають у причинному зв?язку із настанням події даної ДТП. На підставі ч. 2 ст. 1193 ЦК України, приймаючи до уваги відсутність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні ДТП 07.12.2017, прийнято рішення врахувати грубу необережність велосипедиста ОСОБА_4 і зменшити на 50% розмір виплати для відшкодування моральної шкоди, що була завдана ОСОБА_1 у зв?язку із смертю її чоловіка та ОСОБА_2 у зв?язку із смертю батька. Таким чином, задля відшкодування моральної шкоди заподіяної дружині і сину загиблого ОСОБА_4 , підлягає 50% від 44676,00 грн., тобто 22338,00 грн (а. с. 71-72).

Зазначена сума була сплачена в той же день, що підтверджується платіжним дорученням №2676 від 07.12.2018. (а. с. 73).

Не погоджуючись із визначеним розміром моральної шкоди, позивачі звернулись до суду із даним позовом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Встановивши, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , який здійснював експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, була застрахована у АТ «СК «Мега-Гарант», а дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 07.12.2017 року, внаслідок якої загинув ОСОБА_4 , є страховим випадком, відповідач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування дружині і сину загиблого.

З положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 27.3 статті 27 вказаного Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до п.36.1 ст.36 вказаного Закону страховик, керуючись нормами Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). При цьому Законом не передбачена можливість прийняття рішення страховиком про зменшення розміру страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, і врахування дій потерпілого, життю якого заподіяно шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування у відповідності до вимог Закону не ґрунтується на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

На день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати було встановлено згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у розмірі 3200 грн.

Загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою у зв`язку із смертю ОСОБА_4 , становить 38 400 грн (3200 грн х 12). Оскільки особами, на користь яких підлягає відшкодуванню вказана шкода, є дружина загиблого - ОСОБА_1 і син загиблого - ОСОБА_2 , то зазначений розмір страхового відшкодування підлягає поділу між ними у рівних частинах, тобто по 19 200 грн (38 400 грн : 2) кожному. Враховуючи, що АТ «СК «Мега - Гарант» прийнято рішення про виплату, зокрема відшкодування моральної шкоди у розмірі 22338,00 грн, з відповідача на користь позивачів належить стягнути 8031,00 грн кожному (38400 - 22338) страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою.

Вимоги щодо стягнення пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних також підлягають задоволенню, бо є похідними від вимог про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди.

Що стосується вимог про стягнення на користь позивачів по 10000,00 грн кожному на відшкодування моральної шкоди за несвоєчасну виплату страхового відшкодування судова колегія доходить висновку, що ці вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необгрунтованістю та не доведеністю.

У зв`язку з викладеним, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні з частковим задоволенням позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1, 2, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивачі звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до п/п 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що у даній справі 1% ціни позову є менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при зверненні до суду з позовом підлягав стягненню судовий збір у розмірі 768,4 грн (1921 грн х 0,4). Отже, вказану суму судового збору належить стягнути з АТ «СК «МЕГА - ГАРАНТ» на користь держави за розгляд справи в суді першої інстанції.

За подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у відповідності до положень п/п 6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір" у розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме: 1152,6 грн (768,4 грн х 150%), які також належить стягнути з відповідача на користь держави за апеляційний розгляд справи.

У позовній заяві представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Качмар А.І. просила стягнути з АТ «СК «МЕГА - ГАРАНТ» 15000,00 грн витрат на правову допомогу по 7500.00 грн на кожного з позивачів.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Позивачами не надано розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, а тому відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Кочмар Анни Іванівни задовольнити частково.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року змінити скасувавши в частині відмовлених позовних вимог про стягнення виплати страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника.

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Кочмар Анни Іванівни задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "СК"МЕГА-ГАРАНТ" () на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою, у розмірі 8031,00 грн кожному.

Стягнути з Акціонерного товариства "СК"МЕГА-ГАРАНТ" () на користь ОСОБА_1 РНОКПП ( НОМЕР_5 ), ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4088,64 грн., інфляційні втрати у розмірі 535,89 грн., три відсотки річних у розмірі 473,28 грн., а всього разом - 5097,81,00 грн кожному.

В іншій частині рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства "СК"МЕГА-ГАРАНТ" на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн 60 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне текст постанови складено 23 квітня 2021 року.