Справа № 536/1807/20
Провадження № 2/536/370/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі головуючої судді Даніліної Ж.О., за участю секретаря судового засідання Таран І.О., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Горбульова Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, де просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження доньки відповідач одразу покинув позивачку без жодних пояснень та виїхав у невідомому напрямку на два роки, а після повернення до сім`ї не повернувся та розпочав жити окремо, ніякої цікавості до дитини не проявляючи. Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини. Окрім того, на неодноразові прохання позивачки про матеріальне утримання їх спільної доньки відповідач жодним чином не реагував. На сьогоднішній день, дитина не пам`ятає батька, його не знає та жодного разу не бачила, а тому не має до нього ніяких почуттів.

На даний час позивачка перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком, який піклується про дитину, забезпечує дитину усім необхідним.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 вважає, що наявні підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 , 2015 року народження.

16 лютого 2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній цивільній справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

17 березня 2021 року судом постановлено ухвалу, якою закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті та доручено органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради надати висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Горбульов Д.В. в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини, просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, однак в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду нотаріально посвідчену заяву, де проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 не заперечує, а також заяву, де повідомив суд про те, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог та просив справу розглядати без його участі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в судове засідання не з`явився, завчасно направивши на адресу суду клопотання, де просив справу розглядати за його відсутності та прийняти рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , 2015 року народження.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Горбульова Д.В., дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04 вересня 2015 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки за номером 28444 від 11 листопада 2020 року про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 28 грудня 2016 року по даний час.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеної 16 березня 2021 року, ОСОБА_2 заявив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена вище заява ОСОБА_2 посвідчена 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопопм Д.О. та зареєстрована в реєстрі за № 222. При складанні заяви ОСОБА_2 роз№яснено зміст статті 166 Сімейного кодексу України, заява прочитана ОСОБА_2 , її зміст, значення та наслідки йому зрозумілі.

16 квітня 2021 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради було прийнято рішення за номером 511 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 », яким затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 16 квітня 2021 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58)

У статті 7 Сімейного кодексу України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 Сімейного кодекс України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: у тому числі, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні, навчанні, лікуванні та утриманні своєї дитини ОСОБА_3 , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з донькою; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наведене свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, відсутністю будь-якого інтересу до своєї дитини.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки судом позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняють повністю, то з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.3, 4, 5, 10, 12, 258, 259, 263 - 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 )

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кременчуцький районний суд Полтавської області.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 22 квітня 2021 року

СуддяЖ. О. Даніліна