Справа № 738/1588/20
№ провадження 2/738/61/2021
27 квітня 2021 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді: Савченка О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, -
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивував позов тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_3 . Згідно рішення Менського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2013 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання вказаного сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 19.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, з травня 2020 року його син, ОСОБА_3 , постійно проживає з ним та знаходиться на його утриманні. З цих підстав просить суд ухвалити рішення про припинення стягнення з нього аліментів та стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання сина, який проживає з ним.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву в якій просить провести розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують.
Відповідач в судові засідання, які були призначені на 31 березня 2021 року, 15 квітня 2021 року не з`являлася, надавала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наявністю у неї симптомів Covid-19. В судове засідання призначене на 27 квітня 2021 року також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою вказаною при встановленні її особи. Причин неявки суду не повідомила, як і не надала до суду доказів, які б підтверджували поважність причин не явки в судові засідання, які були відкладені за її клопотанням 31 березня 2021 року та 15 квітня 2021 року.
За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість проведення розгляду справи без участі позивача, відповідача, їх представників на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення по справі.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
Відповідно до рішення Менського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , щомісячно, стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто 19 березня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 84-85).
Як вбачається з Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 06 листопада 2020 року, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але проживає разом з батьком та бабусею по АДРЕСА_2 . Дитина має сезонний одяг та взуття, забезпечений харчуванням, є окреме місце для сну. ОСОБА_4 задоволений умовами проживання, відносинами в сім`ї та висловив бажання проживати спільно з батьком ОСОБА_1 (а.с. 11).
Згідно довідки виданої виконкомом Березнянської селищної ради Чернігівської області № 2997 від 23.11.2020 року ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 . Спільно з ним з 01 травня 2020 року проживає син ОСОБА_3 , 2004 року народження (а.с. 12).
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічна вимога встановлюється положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, з даної норми вбачається, що аліменти стягуються на користь того з подружжя з ким проживає дитина, при цьому підставою для припинення стягнення аліментів є зокрема зміна місця проживання дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Як зазначено вище, неповнолітній син сторін проживає разом з позивачем із власної ініціативи, оскільки йому вже виповнилось 16 років.
Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України, діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.
Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
За таких обставин, суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно норм визначених в ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Позивачем по справі сплачено 840 гривень 80 копійок судового збору за вимову немайнового характеру (а.с. 34), разом з тим позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу майнового характеру про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Позивачем ОСОБА_1 в позовній заяві не ставиться питання про стягнення судових витрат по справі з відповідача на його користь.
Проте, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 840 гривень 80 копійок судового збору.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 79, 80-85, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.
Припини стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) аліментів на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 ), які стягуються з нього згідно рішення Менського районного суду Чернігівської області від 01 квітня 2013 року (справа № 738/517/13-ц, провадження № 2/738/135/2013).
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто 02 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 ) 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко