ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

17 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 635/5718/19

провадження № 22-ц/818/2881/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Гармаш К.В.

учасники справи:

позивач : орган опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, Комунальний заклад Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія», ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, Комунальний заклад Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія», ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 січня 2021 року, постановлене у складі судді Пілюгіної О.М.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року представник Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області подав до суду позовну заяву та просить позбавити відповідача ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; позбавити відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; передати позивачу дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого влаштування; стягнути з ОСОБА_1 на користь Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 від всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, до встановлення законного представника дітей; стягнути з ОСОБА_2 на користь Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 від всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до встановлення законного представника дитини.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що на території Пісочинської селищної ради, за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та має ще одного сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також зареєстрований за вищевказаною адресою, але за місцем реєстрації не проживає. Родина ОСОБА_7 неодноразово перебувала під соціальним супроводом Харківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків, зокрема у 2013, 2014, 2016 роках, а також у 2019 році перебувала на обліку Служби у справах дітей Харківської райдержадміністрації як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Під час здійснення супроводу з ОСОБА_1 неодноразово проводились бесіди щодо відповідального батьківства, забезпечення належних побутових умов проживання, виховання та розвитку дітей, але відповідач рекомендації інспекторів із соціальної роботи ігнорує. Так, щодо сина ОСОБА_5 - ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, відомості про батька дитини внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України. Малолітній ОСОБА_8 постійно проживає з матір`ю. Будинок АДРЕСА_1 , перебуває в аварійному стані, в помешканні не дотримуються санітарно-гігієнічні норми, немає опалення та водопостачання, вхідні двері не щільно закриваються, взимку в будинку дуже холодно, подвір`я не огороджене, занедбане та поросле чагарником. Для дітей не створені належні умови для проживання, повноцінного розвитку і навчання: немає окремих ліжок, для занять використовується кухонний стіл, їжа готується на переносній електроплитці, холодильник відсутній, для обігріву приміщення використовується електрообігрівач. ОСОБА_8 є учнем 3-го класу КЗ «Пісочинська ЗОШ І-ІІІ ступенів Пісочинської селищної ради», де згідно характеристики засвоїв програмовий матеріал на початковому рівні, має загальний рівень розвитку пізнавальної сфери - нижче середнього; дитина дуже часто хворіє, не відвідує заняття у школі, суттєво відстає у навчанні від своїх однокласників, обсяг знань не відповідає віковій нормі; мати не дбає про літнє оздоровлення дитини, ОСОБА_9 не відвідував пришкільний літній табір. З 10 червня 2019 року ОСОБА_5 перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. З 21 червня 2019 року ОСОБА_8 перебуває в Комунальному закладі «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія» за заявою ОСОБА_1 про тимчасове влаштування сина, за даними заяви остання зобов`язалась за час перебування дитини у закладі покращити санітарно-гігієнічні умови проживання та зробити ремонт у будинку. Отже, відповідач ОСОБА_1 систематично та тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_5 , не забезпечує потреб дитини у достатньому харчуванні, не турбується про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, не створює належних умов для навчання дитини, своєю поведінкою завдає шкоди психічному стану дитини. Подальше проживання дитини разом з матір`ю може загрожувати його життю та здоров`ю. Дитина ОСОБА_10 , вже протягом 4 років фактично проживає у ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 , яка дбає про дитину, забезпечує її потреби, за свій рахунок оплачує його лікування та навчання. Так, 27 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_1 добровільно надала нотаріальну згоду ОСОБА_3 вирішувати будь-які питання щодо її малолітнього сина ОСОБА_6 , в т.ч. супроводжувати дитину в будь-яких поїздках по території України, представляти його інтереси в будь-яких установах та підприємствах, вчиняти комплекс дій щодо його лікування, оформлення до будь-якого дошкільного або учбового навчального закладу, відводити та забирати дитину до цих закладів, не заперечувала проти проживання дитини за адресою ОСОБА_3 , придбання ОСОБА_3 для її сина необхідного одягу, продуктів харчування, інших речей для задоволення потреб, а також сплачувати інші грошові кошти без обмежень у розмірі, тобто фактично передала ОСОБА_3 свої батьківські обов`язки у відношенні сина ОСОБА_11 . Службою у справах дітей Немишлянського району міста Харкова встановлено, що ОСОБА_10 проживає разом з ОСОБА_3 у 2-кімнатній квартирі, помешкання добре відремонтовано, обладнане усією необхідною побутовою та відеотехнікою. Малолітній ОСОБА_10 має окрему кімнату, де є зручне спальне місце (ліжко з ортопедичним матрацом), стіл для занять, шафа для одягу. Дитина має власні гаджети, забезпечена одягом за сезоном, взуттям, іграшками, розвиваючою літературою, продуктами харчування. Згідно інформації Служби у справах дітей Немишлянського району, ОСОБА_10 своєю сім`єю вважає родину ОСОБА_3 ; дитина повертатися до матері ОСОБА_1 відмовляється. Батько дитини ОСОБА_10 - відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає, за адресою: АДРЕСА_3 . Батько у вихованні та утриманні сина участі не приймає. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2013 року по справі №635/5836/13-ц призначено стягувати з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, станом на 01 червня 2019 року, загальна заборгованість по аліментам становить 71150,75 гривень. 05 липня 2019 року працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради здійснено обстеження умов проживання відповідача ОСОБА_2 та встановлено, що він проживає в приватному будинку, що належить на праві приватної власності його батькові - ОСОБА_12 , що складається з 2 кімнат, кухні прихожої, санвузлу, загальна площа будинку 55,7 кв. м, житлова площа 36,00 кв.м. Відповідач проживає зі співмешканкою ОСОБА_13 , та її донькою ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В кімнатах триває ремонт, частково немає меблів. Дитячих речей в будинку не виявлено. Служба у справах дітей та сім`ї дійшла висновку, що на момент обстеження, не створені умови для проживання дитини ОСОБА_6 разом з батьком. Вищенаведене свідчить про те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 систематично та тривалий час ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_6 , усунулись від утримання дитини, не цікавляться його життям та здоров`ям, фактично передали його на виховання ОСОБА_3 . За вказаних обставин, позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 січня 2021 року позовні вимоги Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області - задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позбавлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від доходу (заробітку) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 26 липня 2019 року та до досягнення кожною дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні іншої частини позовних вимог Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_2 - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі по 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 копійок з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує, що позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності. Зазначає, що позивачем у даній справі може бути виконавчий комітет Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, в позовній заяві вказано позивача - орган опіки та піклування Пісочинської селищної ради, між тим такої юридичної особи не існує. Вказує, що судом першої інстанції справу розглянуто без участі органу опіки та піклування. Зазначає, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав складено не органом опіки та піклування, крім того, зазначений висновок не є достатньо обґрунтованим, оскільки не відображає взаємовідносин між матір`ю та дітьми, їх ставлення один до одного, недоведеність винної поведінки відповідача, що в сукупності не дає достатніх підстав для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Вказує, що відсутні докази винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачки. Вказує, що ОСОБА_1 регулярно піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, на сьогодні ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, здійснює послуги з манікюру та педикюру, в будинку проводиться покращення житлових умов. Наголошує, що думка дитини, висвітлена в рішенні суду не відповідає тій, яка дійсно була висловлена дитиною. Вказує, що службою у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області не надано допомоги сім`ї, яка перебувала у складних життєвих обставинах, а виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради не проконтрольовано надання допомоги, що стало підставою для звернення до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 .

Представник Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області надала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що ОСОБА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій по відношенню до свої дітей ухилялася від своїх обов`язків по вихованню, що призвело до того, що діти були в занедбаному стані, молодша дитина ОСОБА_6 більше чотирьох років проживав в іншій сім`ї, ОСОБА_5 отримав велику кількість захворювань та перестав отримувати освітні послуги в навчальному закладі. Зазначає, що аргументи апелянта щодо висновку є безпідставними та зводяться до простої незгоди апелянта щодо викладеної у Висновку служби у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради позиції з приводу спору. Вважає, що надані докази та факти умисного та свідомого ухилення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків та спростовує тезу з приводу постійного піклування ОСОБА_1 про духовний та фізичний розвиток дітей, що мало такі наслідки, як бездоглядність дітей, вони були часто голодні, брудні, часто хворіли. Молодша дитина ОСОБА_6 на сьогоднішній день вже майже близько 7-ми років продовжує жити в сім`ї ОСОБА_3 , яка стала для дитини справжньою мамою. Щодо ОСОБА_5 , хоча в листах державних органів вказувалося про те, що вона супроводжує дитину до медичного закладу, цікавиться навчанням ОСОБА_5 , однак це не спростовує її свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого сина, що проявлялося в його частих хворобах, пропуску занять 119 з 175 навчальних днів, низький рівень в навчальному процесі, мати усвідомлюючи ці факти не приймала жодних заходів спрямованих на покращення життя своїх дітей, ігнорувала усі рекомендації, які тривалий час надавала служба у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради, також вважала, що в її сім`ї все добре, не враховувала фізіологічних особливостей ОСОБА_6 . Такі дії та бездіяльність не були наслідком тимчасових життєвих обставин, а були наслідком цілеспрямованої, умисної поведінки ОСОБА_1 , яка не змінювалася, а лише погіршувалися протягом майже 8 років. Зазначає, що реєстрація ФОП ОСОБА_1 відбулася 16.02.2021 р„ тобто вказана реєстрація була здійснена вже після ухвалення рішення суду. Вказаний документ, незважаючи, на порушення норм процесуального закону щодо подачі доказів в суді апеляційної інстанції не спростовує доводів, які були використані судом першої інстанції щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків по вихованню своїх синів, а також не є підтвердженням реального доходу ОСОБА_1 , оскільки в документах відомостей про доходи немає. Наголошує, що апеляційна скарга не є обґрунтованою, фрагментарно та некоректно висвітлює інформацію, яка міститься в матеріалах цивільної справи.

ОСОБА_3 також надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що відповідач ОСОБА_1 не надала жодного доказу, що нею по відношенню до ОСОБА_15 виконувалися хоча б один із перелічених відповідачем факторів. Вказує, що відповідач при розгляді справи у суді першої інстанції не спростувала жодного факту або доказу, які підтверджують її байдужу поведінку до власної дитини, виховання цієї дитини та піклування нею. Наголошує, що позбавлення відповідача батьківських прав є не крайнім заходом, а необхідністю задля захисту, зокрема, ОСОБА_15 , задля продовження його життя в атмосфері турботи, любові із повноцінним духовним та матеріальним забезпеченням.

Представник ОСОБА_1 надала до суду апеляційної інстанції заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких зазначила, що відповідно до доказів, наявних в матеріалах справи, неможливо сказати, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Наголошує, що судом не встановлена вина ОСОБА_1 , вона жодного разу не притягувалася до відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується відповіддю №4096/119- 71/01-2021 від 02.08.2021 року. Вказує, що ОСОБА_1 бажає піклуватися про своїх дітей та хоче з ними бачитися, виявляє інтерес до дітей. Щодня матір з ОСОБА_16 розмовляють по телефону. Зазначає, що 19.02.2021 року ОСОБА_1 була подана заява до керівника КЗ «ХОЦСПДС «Гармонія» із проханням створити умови для побачень із сином кожної суботи з правом відвідування культурних та розважальних заходів. З приводу посилань на акти обстеження житлових умов, то вони складені суб`єктивно і упереджено. Законодавство України не містить чіткого визначення поняття «санітарно- гігієнічні умови». В даних актах обстеження не враховані ті покращення, які були зроблені до грудня 2020 року. Звертає увагу суду, що думка дитини - ОСОБА_5 не врахована, хоча він висловився проти позбавлення матері батьківських прав. З приводу твердження, що Службою у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради та виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради вживалися усі заходи для вирішення проблем сім`ї, яка потрапила у скрутне матеріальне становище, матеріали справи не містять доказів зазначеного, не надано (наприклад, плани соціального супроводу сім`ї як того вимагає законодавство України). Докази, які надаються до даного заперечення були отримані після подання апеляційної скарги.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13 жовтня 2009 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 189 від 13 жовтня 2009 року та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 січня 2012 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 3 від 12 січня 2021 року.

Відомості про батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України № 6 від 26 червня 2019 року.

Батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 , про що свідчать дані свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 січня 2012 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 3 від 12 січня 2021 року. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчать дані довідки № 3743, наданої 17 липня 2019 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею за вказаною адресою зареєстровані її діти син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать дані довідки № 3742, наданої 17 липня 2019 року виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області.

За даними актів обстеження умов проживання, що складені 18 березня 2019 року, 10 червня 2019 року, 04 грудня 2020 року інспекторами ССД Пісочинської селищної ради, Ѕ частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в занедбаному аварійному стані, в помешканні не дотримуються санітарно-гігієнічні норми, немає опалення та водопостачання, старі меблі, вхідні двері не щільно закриваються, взимку в будинку дуже холодно, подвір`я не огороджене, занедбане та поросле чагарником. Для дітей не створені належні умови проживання, немає окремих ліжок, для занять використовується кухонний стіл, їжа готується на пересувній електроплитці, холодильник відсутній, є телевізор, для обігріву приміщення використовується електрообігрівач, що також підтверджується актами відвідування сім`ї ОСОБА_1 за місцем проживання від 04 червня 2019 року, 05 червня 2019 року.

Відповідно до протоколу № 6 від 25 березня 2019 року засідання комісії з питань захисту прав дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області вирішено взяти сім`ю ОСОБА_1 під соціальний супровід у зв`язку з тим, що остання неналежним чином виконує батьківські обов`язки щодо забезпечення належних побутових умов проживання, виховання та розвитку дітей, не має постійного місця працевлаштування: мати одна виховує дітей, є одинокою матір`ю щодо старшої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; молодший син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з березня 2015 року проживає в сім`ї ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 за нотаріальною заявою. ОСОБА_8 навчається в Пісочинській ЗОШ, ОСОБА_10 відвідує ДНЗ № 267 міста Харкова.

Відповідно до характеристики, наданої депутатом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Бондаренко А.А., ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; народила двох дітей не перебуваючи в шлюбі: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; весь час родина перебувала під наглядом соціальних служб, але ОСОБА_1 періодично залишала місце проживання та виїжджала за межі селища Пісочин на тривалий період; домоволодіння останньої постійно перебуває у занедбаному, захаращеному стані; в будинку немає опалення, водопостачання, у зв`язку з несплатою за електроенергію, помешкання неодноразово було відключене від електропостачання. ОСОБА_1 не створює належних умов для проживання дітей.

За даними характеристики ОСОБА_1 , наданої 24 липня 2019 року ст. ДОП Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області Кухтіним С.П., за місцем проживання ОСОБА_1 характеризується негативно, неодноразово надходили усні скарги від мешканців селища Пісочин щодо неналежного виховання неповнолітніх дітей та конфліктної поведінки в громаді. ОСОБА_1 не має постійного працевлаштування, неодноразово була помічена за вживанням спиртних напоїв.

Службою у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області суду надано висновок № 599 від 16 грудня 2019 року, про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі неналежним чином здійснюють свої батьківські обов`язки, а тому прийшов до висновку, що позовні вимоги Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області та піклування підлягають частковому задоволенню.

Однак, колегія суддів повністю не може повністю погодитися з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України).

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, апелянт посилалась на те, що позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, зазначала, що позивачем у даній справі може бути виконавчий комітет Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, судом справу розглянуто без участі органу опіки та піклування, вказувала, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав складено неналежною особою.

Такі доводи є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, з змісту позовної заяви вбачається, що вона підписана Пісочинським селищним головою, отже позов пред`явлений Пісочинською селищною радою в особі органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

У сільських радах, що представляють територіальні громади, які налічують до 500 жителів, за рішенням відповідної територіальної громади або сільської ради виконавчий орган ради може не створюватися. У цьому випадку функції виконавчого органу ради (крім розпорядження земельними та природними ресурсами) здійснює сільський голова одноособово.

Відповідно до підп. 4 п. «б» ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження та делеговані повноваження, з яких крім іншого: вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.

Із ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про місцеве самоврядування» вбачається, що виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Згідно ч. 3 ст. 51 ЗУ «Про місцеве самоврядування» виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Сільська, селищна, міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до ч. 8 ст. 51 ЗУ «Про місцеве самоврядування» виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до ч. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей.

Органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів:

забезпечення найкращих інтересів дитини;

недопущення дискримінації дітей;

конфіденційності інформації про дитину.

Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, а також стосовно здійснення передбачених законодавством заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад (далі - служби у справах дітей).

Для здійснення визначених законом повноважень щодо захисту прав дітей міські, районні у містах (у разі їх утворення), сільські, селищні ради об`єднаних територіальних громад забезпечують:

утворення служб у справах дітей;

розроблення та затвердження положення про службу у справах дітей з урахуванням пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 р. № 1068 "Про затвердження типових положень про службу у справах дітей" (Офіційний вісник України, 2007 р., № 66, ст. 2541) та примірного положення про службу у справах дітей виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради, затвердженого Мінсоцполітики;

роботу єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів;

прийом від райдержадміністрацій особових справ дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, які походять з відповідної територіальної громади, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах та проживають (перебувають) на території відповідної територіальної громади, згідно з примірним порядком, затвердженим Мінсоцполітики;

облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; дітей, які можуть бути усиновлені; дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які прибули з інших територій; усиновлених дітей, за умовами проживання та виховання яких здійснюється нагляд; дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах; потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів; кандидатів в усиновлювачі; нерухомого майна дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, у тому числі дітей, які до утворення служб у справах дітей міськими, районними у містах (у разі їх утворення), сільськими, селищними радами об`єднаних територіальних громад перебували на відповідному обліку в службах у справах дітей райдержадміністрацій (облік потенційних прийомних батьків, батьків-вихователів, дітей, які можуть бути усиновлені, та кандидатів в усиновлювачі ведуть виключно служби у справах дітей виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад).

Відповідно до п. 1.1 Положення про службу у справах дітей та сім`ї Пісочинськой селищної ради: служба у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради є структурним підрозділом Пісочинської селищної ради, утворюється Пісочинською селищною радою, підзвітна та підконтрольна Пісочинській селищній раді та її виконавчому комітету, підпорядкована Пісочинському селищному голові, виконавчому комітету Пісочинської селищної ради та службі у справах дітей Харківської обласної державної адміністрації.

Таким чином, цими актами встановлено компетенцію служби у справах дітей як підрозділу, до відання якого належить безпосереднє виконання функцій органу опіки та піклування, а отже і висновок був складений з дотримання вимог ст. 19 СК України, а позов пред`явлено належним позивачем.

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батько, мати ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. У свою чергу батько, мати має довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки.

Однак, під час розгляду справи безсумнівних доказів, які свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_16 , її винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками суду першої та апеляційної інстанцій надано не було. Висновок органу опіки і піклування носить суто рекомендаційний характер і не є обов`язковим для суду.

Встановлені обставини не дають достатніх підстав для висновку про винну поведінку ОСОБА_1 щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_5 , а також не виключають можливість зміни її поведінки на кращу сторону.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Під час розгляду справи не виявлено позитивного результату у долі дитини, який має настати після позбавлення батьківських прав її матері. Позивачем не доведено, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав сприятиме інтересам дитини та захисту її прав.

Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України).

Наявність висновку Службою у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не може бути беззаперечною та безумовною підставою для задоволення позовних вимог, оскільки даний висновок не носить для суду обов`язкового характеру, лише рекомендаційний та досліджується і підлягає оцінці разом з усіма доказами у справі.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного із них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, зокрема: ухилення батьків від обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження батьків із дитиною; батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; експлуатація дитини, примушування її до жебракування та бродяжництва, а також у інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

З матеріалів справи вбачається, що мати має бажання та намагається вжити заходів до покращення ситуації, яка склалася, з метою усунення ризиків яким піддаються життя, здоров`я та розвиток її дитини.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 намагається вжити заходів до покращення ситуації, яка склалася, остання зазначає, що на сьогодні вона є фізичною особою-підприємцем, здійснює послуги з манікюру та педикюру, в будинку проводиться покращення житлових умов, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 38-40 т. 2).

Крім того, 19.02.2021 року ОСОБА_1 зверталась із заявою до керівника КЗ «ХОЦСПДС «Гармонія» із проханням створити умови для побачень із сином кожної суботи з правом відвідування культурних та розважальних заходів.

Також надала відповідь заступника начальника Богодухівського РВП - начальника СВ підполковника поліції Бабенко Т. від 02.08.2021 року, згідно якої дані відносно ОСОБА_1 щодо притягнення останньої до юридичної відповідальності за невиконання свої батьківських обов`язків в ЄРДР - відсутні.

Принцип 6 Декларації прав дитини, проголошеної Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 р. передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своїми батьками.

На думку колегії суддів, обставини справи та докази наданні позивачем на підтвердження факту ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_17 , не містять безперечних і достатніх даних про їх умисний характер.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 особисто звернулась до начальника служби у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради із заявою, в якій просила влаштувати її сина ОСОБА_5 до Харківського обласного центру реабілітації на літній період у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та зобов`язалась за час перебування дитини у реабілітаційному центрі покращити санітарно-гігієнічні умови проживання та зробити ремонт у будинку.

Поведінка відповідача під час розгляду справи по суті та дії вчиненні останньою для доведення суду можливості виправлення ситуації та здатності самостійно забезпечити виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини, вказують на те, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, буде невиправданим, таким що не відповідає інтересам дитини заходом, який може призвести до припинення існування родини, та родинних відносин між її членами.

У статті 171 СК України закріплено, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Суд першої інстанції з`ясовував думку дитини ОСОБА_5 , відносно якого вирішується питання про позбавлення батьківських прав. Із звукозапису судового засіданні від 03.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_9 повідомив, що він не бажає, щоб його матір позбавляли батьківських прав, вказував, що йому краще з матір`ю ніж у КЗ «ХОЦСПДС «Гармонія».

Зважаючи на викладене, підстав для задоволення позовної заяви до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 та стягнення аліментів на його утримання - відсутні.

Разом з цим, колегія суддів враховуючи обставини та надані суду докази, погоджується з висновком суду першої інстанції в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_6 .

Матеріали справи містять дані про те, що згідно інформації Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №267 компенсуючого типу Харківської міської ради» № 01-37/64 від 09 квітня 2019 року, ОСОБА_10 відвідував вищевказаний заклад з 14 серпня 2015 року до часу надання інформації; освітній рівень дитини високий, ОСОБА_11 опанував освітню програму для дітей віком від 2 до 7 років, виявляє інтерес до навчальних занять, уміє концентрувати увагу на поставленому завданні, розуміє інструкцію вихователя; мати дитини - ОСОБА_1 не відвідує батьківські збори, не цікавиться виховним процесом; про дитину піклується ОСОБА_3 , відвідує батьківські збори, займається оздоровленням дитини, забезпечує необхідним одягом та іграшками;

З інформації, наданої Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №267 компенсуючого типу Харківської міської ради» № 01-37/110 від 27 червня 2019 року, ОСОБА_10 три роки відвідував вищевказаний заклад; мати дитини - ОСОБА_1 двічі відвідала ЗДО, останній рік, мати хлопчика не відвідувала батьківські збори та не цікавилася виховним процесом; про дитину піклується ОСОБА_3 , саме вона приводила дитину до закладу та забирала додому, відповідально ставилася до навчання та виховання; створила необхідні житлово-побутові умови, що забезпечують нормальний розвиток дитини; ОСОБА_3 підтримувала постійний зв`язок з адміністрацією та вихователями закладу, відвідувала батьківські збори, займалася оздоровленням дитини, забезпечувала необхідним одягом та іграшками; останній рік була членом батьківського комітету групи № 9, яку відвідував ОСОБА_18 ;

З характеристики ОСОБА_6 , яка надана Комунальним закладом «Харківська спеціальна школа ім. В.Г. Короленка» Харківської обласної ради, вбачається, що у вересні 2019 року ОСОБА_11 привела до школи ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_19 , з якими дитина проживає на теперішній час; атмосфера в сім`ї дружелюбна, тепла; учень сучасно та охайно одягнений, має все необхідне для навчання та особистого розвитку; ОСОБА_3 відвідує батьківські збори і бере активну участь у житті класу; за час перебування дитині в школі батьки дитини - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не беруть участь у вихованні сина, не цікавляться його успіхами у навчанні, не відвідують батьківські збори.

Згідно інформації КНП «Міська дитяча поліклініка №15» Харківської міської ради № 454 від 05 липня 2019 року, за даними якої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував під наглядом закладу з березня 2015 року до 28 березня 2019 року; супровід дитини під час обстеження, лікування, медичних оглядів для зарахування до ДНЗ здійснювала ОСОБА_3 .

З листа Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у спрвах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області №05-23/747/19 від 26 чернвя 2019 року, вбачається, що ОСОБА_10 проживає разом з ОСОБА_3 у 2-кімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , помешкання добре відремонтовано, обладнане усією необхідною побутовою та відеотехнікою; малолітній ОСОБА_10 має окрему кімнату, де є зручне спальне місце (ліжко з ортопедичним матрацом), стіл для занять, шафа для одягу; дитина має власні гаджети, забезпечена одягом за сезоном, взуттям, іграшками, розвиваючою літературою, продуктами харчування; при повторному виході 26 червня 2019 року представниками служби у справах дітей встановлено, що ОСОБА_10 вважає свою сім`єю родину ОСОБА_3 , дитина налякана та повертатися до матері ОСОБА_20 відмовляється.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 добровільно надала нотаріальну згоду ОСОБА_3 вирішувати будь-які питання щодо її малолітнього сина ОСОБА_6 , тобто фактично добровільно передала свої батьківські обов`язки у відношенні свого сина ОСОБА_6 - ОСОБА_3 .

Отже, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_18 протягом 6 років постійно проживає в іншій родині, яка займається його вихованням та лікуванням, в той час, як ОСОБА_1 , переклавши батьківські обов`язки на сторонніх осіб участі у житті ОСОБА_15 не приймає.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 у відношенні сина ОСОБА_15 є обґрунтованими, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині.

Стосовно позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч. 3 вказаної норми, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Частиною 2 статті 179 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

У відповідності до ч. 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з положеннями статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини ;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 статті 181 СК України врегульовує, щорозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Але суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/4 частина всіх видів заробітку відповідача, з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Таким чином доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з постановленням нового про відмову у задоволенні цих позовних вимог. Також підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 . В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 січня 2021 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у задоволенні цих позовних вимог - відмовити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 січня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини від розміру заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26 липня 2019 року та до досягнення повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_16 . Контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_1 покласти на Службу у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна