РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
Справа № 295/6273/21
Провадження № 2/293/688/2021

16 вересня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі у судді Лось Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Черняхів цивільну справу
за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2
про стягнення аліментів

Процесуальні дії по справі.
20.05.2021 ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом до Богунського районного суду Житомирської області, відповідно до змісту якого просить:
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј всіх видів заробітку, щомісячно, з моменту звернення до суду з позовом до досягнення повноліття.
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 всіх видів заробітку, щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною трьох років.
Ухвалою від 28.05.2021 Богунський районний суд Житомирської області цивільну справу № 295/6273/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу на підставі п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України передав на розгляд до Черняхівського районного суду Житомирської області.
07.07.2021 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшла справа № 295/6273/21, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Л.В.Лось.
Ухвалою від 09.07.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначив на 02.08.2021.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, від 02.08.2021 суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 16.09.2021 у зв"язку з неявкою сторін по справі.

16.09.2021 позивач подала до суду заяву за вх. 5452 від 17.09.2021, згідно якої просила розгляд справи здійснювати у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 47).

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків, а саме тим, що відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 02.03.2019 між позивачем та відповідачем був укладений шлюб.
Від вказаного шлюбу, подружжя має дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем, оскільки подружжя разом не проживає.
Вказує, що дитина проживає з позивачем, яка не має можливості працювати внаслідок догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_3 .
Відповідач добровільно коштів на її утримання та утримання дитини не надає.
Позивач зауважує, що відповідач знаходиться у працездатному віці, а тому має можливість працювати та утримувати її до досягнення дитиною трьох років, інших утриманців немає, його стан здоров`я дозволяє йому працювати і з цих підстав вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Позивач вказує, що джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною не має.
У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.
У поданій до суду заяві від 16.09.2021 позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила його задовольнити, розгляд справи просила здійснювати за її відсутності, не заперечила проти винесення заочного рішення (а.с.47).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується даними, що містяться у витягу з офіційного сайту АТ "Укрпошта" (а.с. 45, 46).
Відповідач у порядку встановленому ст. 178 ЦПК України письмового відзиву не подав.
За приписами ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 211, 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 16.09.2021 про проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.
У судовому засіданні від 16.09.2021 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав рішення суду (заочне).
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
02.03.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстрований шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 02.03.2019 (а.с. 5).
Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19.02.2020 (а.с. 6).
Згідно з витягом із наказу № 287 від 19.12.2019 командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині), ОСОБА_1 (позивач) вибула у відпустку, у зв`язку з вагітністю та пологами терміном на 126 діб з 19.12.2019 по 22.04.2020 (а.с. 9).

Відповідно до витягу із наказу № 79 від 22.04.2020 командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині), позивач вибула у декретну відпустку по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, після відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами (а.с. 9).

Згідно з довідкою №94 від 10.04.2021, виданою Громадською організацією «Садівницьке товариство «Соколовське», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживає без реєстрації на території Громадської організації «Садівницьке товариство Соколовське» тов. «Труд» ділянка № НОМЕР_4 з 2019 року по теперішній час. Зазначено, що разом з нею проживають: мама- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; батько - ОСОБА_5 ; сестра- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
Оскільки дитина проживає з позивачем та у силу того, що позивач здійснює догляд за дитиною до трьох років і не має змоги працювати, а відповідач ухиляється від добровільного утримання позивача та їхньої спільної дитини, позивач за захистом свого порушеного права звернулась до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Спір у даній справі виник у зв`язку з ухиленням відповідача від добровільного утримання малолітньої дитини, яка проживає з матір`ю та у зв`язку з ухиленням відповідача від добровільного утримання дружини, з якою проживає дитина, яка не досягла трьох років.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки сторін, суд виходив з такого.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 51 Конституції України, статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами зареєстрований шлюб, від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги.
Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку, а тому, на думку суду, наявні підстави для задоволення позову.

За приписами ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суми прожиткового мінімуму на 2021 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2021рік" і на даний час з 01.07.2021 зріс розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком до 6 років з 01липня 2021 року становить 2 013гривень.
Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Враховуючи наведене, з урахуванням положень ст.182 СК України щодо мінімального та щодо рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, а також розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, матеріальне становище, стан її здоров`я, а також те, що відповідач являється працездатною особою, та те, що у відповідності до ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, а також зважаючи на унормовану чинним законодавством рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, конкретні обставин справи та подані докази, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та досягнення дитиною повноліття.
Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. (Постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19).

Суд встановив, що у сторін від шлюбу народилась дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю, самі сторони по справі проживають окремо. Позивач ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_3 до досягнення нею трирічного віку, тому одержати будь-які додаткові доходи позбавлена можливості, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина, яка не досягла трьох років.

Подання ж суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

В свою чергу відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач добровільно утримує дружину як таку, що здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трьох років.

При цьому суд враховує, що стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Згідно до статті 48 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, є доцільними.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд, враховує стан здоров`я дитини ОСОБА_3 , догляд за якою здійснює позивач та матеріальне становище позивача; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у відповідача інших утриманців; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, та те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на дружину (за обставин, що протилежного суду не надано), суд дійшов до висновку про необхідність визначити аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, яка не досягла трьох років у розмірі 1/6 всіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно з п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат
У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 75,79,80,84 СК України та ст.ст. 12, 81, 89, 258-259, 264-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )
на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованан за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.05.2021 та до досягнення дитиною повноліття.

3. Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )
на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованан за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 20.05.2021 та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

4. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

5. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованан за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 )
Відповідач: ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Суддя Л.В. Лось