ПОСТАНОВА

Іменем України

14 вересня 2021 року м. Кропивницький

справа № 398/3857/20

провадження № 22-ц/4809/1180/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участі секретаря - Діманової Н.І.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2021 року у складі судді Бугайченко Т.А. і

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC5 від 18.08.2017 у розмірі 29 212 грн 82 коп станом на 05.10.2020, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 13 566 грн 68 коп та заборгованості по відсоткам в розмірі 15 646 грн 14 коп, а також судові витрати у розмірі 2 102 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 18.08.2017 відповідач приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № SAMABWFC5 та отримання кредитної картки.

На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг позивачем ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com/terms, складає між нею та банком кердитний договір.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит у розмірі, відповідно до умов договору.

Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконує, в результаті чого станом на 05.10.2020 виникла заборгованість в розмірі 29 212,82 грн, яка складається з: 13 566,68 грн - заборгованість за кредитом; 15 646,14 грн - заборгованість за відсотками.

АТ «Акцент-Банк» неодноразово вживало заходів досудового врегулювання спору, шляхом направлення відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання, проте ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Акцент-Банк»

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з АТ «Акцент-Банк» на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору залишено по фактично понесеним.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт, за наслідок чого було відкрито кримінальне провадження, у межах якого встановлювалася особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк» про стягнення кредитних коштів, які відповідач фактично не отримувала.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2021 року та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням матеріальних норм права.

Зокрема твердження відповідача про те, що шахраї отримали дублікат її СІМ-карти та отримали несанкціонований доступ до послуги А24, не відповідає дійсності, оскільки для доступу до послуги А24, крім телефону, потрібно також і пароль, а у разі використання послуги «Забув пароль» та зміни паролю - потрібно знати ПІН-код від однієї із банківських карт АТ «А-Банк».

Крім того, факт звернення відповідача до правоохоронних органів та порушення кримінальної справи, не підтверджує наявність факту шахрайства сторонніми особами до закінчення проведення досудового розслідування та постановлення відповідного судового рішення, а без відповідного рішення існує вірогідність вчинення шахрайських дій самим відповідачем за допомогою інших осіб.

Твердження суду першої інстанції про те, що банк не перевірив відомості у зверненні відповідача про шахрайство з його коштами та не заблокував своєчасно рахунки, провівши операцію, не відповідає дійсності, оскільки банківські операції було проведно до звернення відповідача з повідомленням про шахрайство і банк не міг передбачити наступні дії, а відповідач не повідомив банк про блокування його номеру до проведення фінансових операцій.

Щодо блокування, то відразу по отриманню повідомлення банком видаткові операції по зазначеним рахункам було заблоковано.

Від адвоката Харути В.А., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Харута В.А. підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

В апеляційній скарзі банк просив розглядати амиеляційну скаргу за відсутності їхнього представника.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.08.2017 відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердила факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодилась з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами А-Банку.

За цим договором відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконувала, в зв`язку з чим станом на 05.10.2020 виникла заборгованість в розмірі 29 212,82 грн, яка складається з: 13 566,68 грн - заборгованість за кредитом; 15 646,14 грн - заборгованість за відсотками.

З 25 на 26 квітня 2018 року з рахунку ОСОБА_1 зафіксовано зняття кредитних коштів, на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором.

26 квітня 2018 року на підставі заяви ОСОБА_1 до ЄРДР за № 0001419 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першої статті 185 КК України та розпочато досудове розслідування.

Відповідно до витягу ЄРДР № 0000751 від 15.08.2018 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України та розпочато досудове розслідування.

ОСОБА_1 14.08.201 звернулась до Старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУ НП в Дніпропетровській області з заявою про залучення її, як потерпілої, до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000751.

Згідно постанови старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУ НП в Дніпропетровській області А.В. Кукуш від 11.10.2018, до кримінального провадження №0001109 від 20.06.2017, у якості представника потерпілої ОСОБА_1 , було залучено адвоката Харуту Вікторію Анатоліївну, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КР №000145 від 15.01.2018.

Відповідно до витягу ЄРДР за № 0001109 від 20.06.2017 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області було об`єднано кримінальні провадженнями, внесені за фактами аналогічних кримінальних правопорушень, що вчинялися тими ж самими особами на території Дніпропетровської області, за ч. 3 ст. 190 КК України.

16.10.2018 ОСОБА_1 звернулась до Голови правління Акціонерного товариства "Акцент-Банк " із заявою про зарахування на її карту Універсальна Gold, рахунок № НОМЕР_1 , за угодою № SAMABWFC 5 від 18.08.2017 з кредитним лімітом 16 000грн - 10 482,66.

Здійснити перерахунок її боргу станом на 25.04.2018 по карті Універсальна Gold, рахунок № НОМЕР_1 , за угодою № SAMABWFC5 від 18.08.2017 з кредитним лімітом 16 000 грн, виходячи з використаних нею грошових коштів на цю дату у сумі 5 517,34 грн. Повернути їй грошові кошти, провівши перерахунок боргу згідно п. 2, які зайво сплачені нею на кредитну картку № НОМЕР_1 за угодою № SAMABWFC5 від 18.08.2017, а саме: 18.05.2018 1 200 грн, 25.06.2018 1 000грн, 25.07.2018 1 000 грн, 27.08.2018 900 грн, 24.09.2018 750грн, в зв`язку з несанкціонованим списанням з її рахунків коштів невідомими особами та порушенням кримінального провадження.

18.01.2019 представник ОСОБА_1 - адвокат Харута В.А., звернулась до АТ «Акцент-Банк» з заявою про розгляд листа ОСОБА_1 від 16.10.2018 адресованого АТ «Акцент-Банк» та надання умотивованої відповіді у порядку та строки, встановленні чинним законодавством України.

29.05.2019 ОСОБА_1 було надано відповідь на її заяву, відповідно до якої за фактом зазначеним в заяві ОСОБА_1 проведено відповідне розслідування, за результатами якого Банк вважає, що проведення несанкціонованих операцій стало можливим внаслідок порушення ряду пунктів «Умов і правил надання банківських послуг» та, що фактів порушень з боку співробітників банку не виявлено, а тому Банк не може нести відповідальність за операції по її картці, проведені третіми особами і збиток, заподіяний внаслідок їхній дій.

З інформації ПрАТ «ВФ Україна» вбачається, що відповідно до роздруківки SMS-повідомлень абонентського номера НОМЕР_2 за період з 12.00 25.04.2018 по 26.04.2018: 25.04.2018 16:27:49, заміна сім-карти здійснювалась в магазині м. Кривий Ріг (Дніпропетровська область), вул. Соборності (Косіора), 8-А ; 25.04.2018 17:32:42, заміна сім-карти здійснювалась в магазині м. Олександрія (Кіровоградська область), пл. Соборна, 10 ; 25.04.2018 18:12:10, заміна сім-карти здійснювалась в магазині м. Олександрія (Кіровоградська область), пл. Соборна, 10 .

В період з 25.04.2018 16.30 год по 26.04.2018 08:59 з карток відповідача були зняті грошові кошти шляхом отримання відповідних СМС- повідомлень з ПриватБанку, А-Банку, Пумб, номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який був прив`язаний до рахунків відповідача та перебував в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Згідно довідки ПП «ГАЗТЕПЛО-СЕРВІС» від 28.04.2021 ОСОБА_1 дійсно працювала на приватному підприємстві «Газтепло-сервіс» на посаді головного бухгалтера з 02.01.2015. 25 квітня 2018 року з 19.00 години до 01.30 години 26 квітня 2018 року ОСОБА_1 знаходилась на робочому місці у зв`язку з терміновим оформленням великої кількості актів виконаних робіт та формування рахунків до казначейства м.Олександрії.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов тавимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірахта на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір,в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору процентиза користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника від 18 серпня 2017 року процентна ставка не зазначена (а. с. 27).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складову його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна Gold» та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com/terms, як невід`ємні частини спірного договору (а.с. 7-11).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна Gold» та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умовита Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження№ 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається.

Суд вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якоговстановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартнихформах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та

Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин(18 серпня 2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27 жовтня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витягз Тарифів та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна Gold» та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com/terms, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані АТ «Акцент-Банк» Умови та Правила надання банківських послуг в з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна Gold» та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com/terms та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 серпня 2017 року шляхом підписання анкети-заяви.

Разом з тим, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 зазначала, що вночі 25-26 квітня 2018 року, внаслідок несанкціонованих транзакцій, було списано 10 469,72 грн кредитних коштів, разом з тим, відповідач безпідставно прожовжувала сплачувати кредит за зняті невідомими особами грошові кошти з карткового рахунку № НОМЕР_3 , шляхом зарахування грошових коштів на новий картковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритий їй згідно тієї ж угоди від 18.08.2017.

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу.

У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Пунктами 7, 8, 9 Розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705, передбачено, що емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) та від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18), від 27 січня 2021 року у справі № 210/1242/18 (провадження № 61-1556св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18 (провадження № 61-18544св19), від 15 липня 2021 року у справі № 597/1294/18 (провадження № 61-243св20) вказану правову позицію підтримав.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріалами справи підтверджується, що 26 квітня 2018 року на підставі заяви ОСОБА_1 до ЄРДР за № 0001419 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першої статті 185 КК України та розпочато досудове розслідування (а.с. 52).

Відповідно до витягу ЄРДР №0000751 від 15.08.2018 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України та розпочато досудове розслідування (а.с. 53).

ОСОБА_1 14.08.2018 звернулась до Старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУ НП в Дніпропетровській області з заявою про залучення її, як потерпілої, до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000751 (а. с. 54).

Відповідно до витягу ЄРДР за №0001109 від 20.06.2017 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області було об`єднано кримінальні провадженнями, внесені за фактами аналогічних кримінальних правопорушень, що вчинялися тими ж самими особами на території Дніпропетровської області, за ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 55-56).

16.10.2018 ОСОБА_1 звернулась до Голови правління Акціонерного товариства «Акцент-Банк» із заявою про зарахування на її карту Універсальна Gold, рахунок № НОМЕР_1 , за угодою №SAMABWFC 5 від 18.08.2017 з кредитним лімітом 16 000грн - 10 482,66 грн; здійснити перерахунок її боргу станом на 25.04.2018 по карті Універсальна Gold, рахунок № НОМЕР_1 , за угодою № SAMABWFC5 від 18.08.2017 з кредитним лімітом 16 000 грн, виходячи з використаних нею грошових коштів на цю дату у сумі 5 517,34 грн; повернути їй грошові кошти, провівши перерахунок боргу, які зайво сплачені нею на кредитну картку № НОМЕР_1 за угодою № SAMABWFC 5 від 18.08.2017, в зв`язку з несанкціонованим списанням з її рахунків коштів невідомими особами та порушенням кримінального провадження (а.с. 45-47).

18.01.2019 представник ОСОБА_1 - адвокат Харута В.А., звернулась до АТ «Акцент-Банк» з заявою про розгляд листа ОСОБА_1 від 16.10.2018 адресованого АТ «Акцент-Банк» та надання умотивованої відповіді у порядку та строки, встановленні чинним законодавством України (а.с. 48-49).

29.05.2019 ОСОБА_1 було надано відповідь на її заяву, відповідно до якої за фактом зазначеним в заяві ОСОБА_1 проведено відповідне розслідування, за результатами якого Банк вважає, що проведення несанкціонованих операцій стало можливим внаслідок порушення ряду пунктів «Умов і правил надання банківських послуг» та, що фактів порушень з боку співробітників банку не виявлено, а тому Банк не може нести відповідальність за операції по її картці, проведені третіми особами і збиток, заподіяний внаслідок їхній дій (а.с. 50)

З інформації ПрАТ «ВФ Україна» вбачається, що відповідно до роздруківки SMS-повідомлень абонентського номера НОМЕР_2 за період з 12.00 25.04.2018 по 26.04.2018 було здійснено наступні операції: 25.04.2018 16:27:49 - заміна сім-карти здійснювалась в магазині м. Кривий Ріг (Дніпропетровська область), вул. Соборності (Косіора), 8-А ; 25.04.2018 17:32:42 - заміна сім-карти здійснювалась в магазині м. Олександрія (Кіровоградська область), пл. Соборна, 10 ; 25.04.2018 18:12:10 - заміна сім-карти здійснювалась в магазині м. Олександрія (Кіровоградська область), пл. Соборна, 10 .

В період з 25.04.2018 16.30 год по 26.04.2018 08:59 з карток відповідача були зняті грошові кошти шляхом отримання відповідних СМС- повідомлень з ПриватБанку, А-Банку, Пумб, номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який був прив`язаний до рахунків відповідача та перебував в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (а.с. 85-88).

Згідно довідки ПП «ГАЗТЕПЛО-СЕРВІС» від 28.04.2021 ОСОБА_1 дійсно працювала на приватному підприємстві «Газтепло-сервіс» на посаді головного бухгалтера з 02.01.2015 та з 25 квітня 2018 року з 19.00 години до 01.30 години 26 квітня 2018 року знаходилась на робочому місці у зв`язку з терміновим оформленням великої кількості актів виконаних робіт та формування рахунків до казначейства м. Олександрії (а.с. 93).

У відповідності до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт, враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлювалась особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення гошових коштів в розмірі 10 482,66 грн, які були несанкціоновано зняті в період з 25 по 26 квітня 2018 року з рахунку ОСОБА_1 .

Разом з тим, предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 29 212,82 грн, яка станом на 05.10.2020 складається з заборгованості за кредитом в розмірі 13 566,68 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 15 646,14 грн.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що сторонами було погоджено розмір та порядок сплати відсотків,вимоги АТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за відсотками є необгрунтованими.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 25.04.2018 сума використаного кредитного ліміту по картковому рахунку ОСОБА_1 кредитної картки «Універсальна Gold» за кредитним договором від 25.04.2018 складала 5 517,34 грн, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості (а.с. 5) та випискоюпо рахунку (а.с. 42-43).

Зазначеними розрахунком заборгованості та випискою по рахунку також підтверджується, що після несанкціонованого зняття коштів, ОСОБА_1 продовжувала погашати заборгованість та нею було сплачено кошти в розмірі 6 250,60 грн, що свідчить про повне погашення фактично використаних кредитних коштів, заборгованість за якими існувала до несанкціонованого зняття коштів.

Даних про те, що ОСОБА_1 здійснювала витрати по кредитному рахунку після несанкціоновано зняття коштів матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заборгованість за кредитним договором, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 відстуня.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права та по суті дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Посилання апеляційної скарги на те, що до послуги А24, крім телефону, потрібно також і пароль, а у разі використання послуги «Забув пароль» та зміни паролю - потрібно знати ПІН-код від однієї із банківських карт АТ «А-Банк», що свідчить по помилковість твердження відповідача про те, що шахраї отримали дублікат її СІМ-карти та отримали несанкціонований доступ до послуги А24, не заслуговують на увагу суду, оскільки не підтверджуються належними та допустими доказами.

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що факт звернення відповідача до правоохоронних органів та порушення кримінальної справи, не підтверджує наявність факту шахрайства, проте надані відповідачем докази в своїй сукупності за відсутності обставин, які безспірно доводять, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для відмови в притягненні ОСОБА_1 до цивільно-правової відповідальності.

АТ «Акцент-Банк» в апеляційній скарзі зазначає, що твердження суду першої інстанції про те, що банк не перевірив відомості у зверненні відповідача про шахрайство з його коштами та не заблокував своєчасно рахунки, провівши операцію, не відповідає дійсності.

Проте, вказані доводи апеляційної скарги є безпідставними, з огляду на відсутність вказаних висновків в рішенні суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16.09.2021.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко