Справа № 1306/596/2012 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/2188/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року позов задоволено.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суд Львівської області від 27 січня 2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року залишено без задоволення.

13 січня 2020 року ОСОБА_3 подала до апеляційного суду апеляційну скаргу на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 10 березня 2020 року у складі судді Крайник Н. П. поновив ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року. Відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на зазначене заочне рішення.

Львівський апеляційний суд постановою від 09 жовтня 2020 року заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_3 солідарно на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 21 березня 2008 року № 0 у загальному розмірі 94 626,52 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становило 756 056,44 грн, та сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 2 823,00 грн, а всього 758 879,44 грн. скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовив.

Постановою Верховного Суду від 02 червня 2021 року касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено. Ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року і постанову Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23 червня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року залишено без руху для надання апелянту можливості подати апеляційному суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням обґрунтованих доводів поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалою було надано особі, що подала скаргу строк на для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_4 подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування заяви зазначає, що вона як учасник справи повинна була цікавитись її розглядом, однак у неї був представник, адвокат Рупінський О.Б., який переконав її, що заочне рішення буде безумовно переглянуте, оскільки наявні усі підстави і судова практика на її користь, а тому суд першої інстанції прийме рішення про відмову в частині задоволення позовних вимог до поручителя ОСОБА_4 . Вказує, що жодних сумнівів у прийнятті рішення на її корить у неї не виникало до арешту всіх її рахунків (зарплатних також) приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. на примусове виконання виконавчого листа №1306/596/2012, про який вона довідалась 24.12.2019 року, коли не змогла отримати заробітну плату. Зазначає, що 27.12.2019 року адвокат подала заяву на отримання копії ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2017 року, повний текст якої отримала 03.01.2019 року. Вважає, що вона як особа, якій не було повідомлено про розгляд справи, пропустила строк для подання апеляційної скарги з поважних причин, обумовлених тим, що не була належним чином повідомлена про розгляд даної справи, що відбулося за одне засідання.

Однак, заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід вважати безпідставним, необґрунтованими та таким, що не підтвердженим жодними доказами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».

При вирішення питання поновлення строку оскарження суди мають забезпечувати дотримання балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Так, дійсно в матеріалах справи відсутні дані про отримання апелянтом і оскаржуваного рішення і ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Однак, подаючи в січні 2017 року до суду заяву про перегляд заочного рішення ОСОБА_3 фактично три роки не цікавилася її розглядом, хоча мала таку можливість, зокрема довідатися про постановлені у справі ухвали у суді першої інстанції (шляхом ознайомлення з матеріалами справи, надіслання заяв, запитів, тощо) та з Єдиного державного реєстру судових рішень, у суду є підстави вважати, що ОСОБА_3 недобросовісно здійснювала свої процесуальні обов`язки.

З наведеного вбачається те, що ОСОБА_3 була обізнана про існування справи в суді та про оскаржуване рішення принаймні з січна 2017 року, проте, не скористалася своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги в строк, визначений чинним законодавством, хоча мала об`єктивну можливість це зробити.

ОСОБА_3 не доведено наявність у неї об`єктивних непереборних обставин, які б могли бути визнані судом як поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Так, апелянтом не надано будь-яких належних доказів про те, чому вона була позбавлена можливості звернутися до суду першої інстанції за отриманням ухвали про залишення її заяви про перегляд заочного рішення без задоволення в межах строку на апеляційне оскарження, або хоча б у розумний строк, враховуючи, що така була обізнана про розгляд справи в суді.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_3 не виявила належної зацікавленості у розгляді її справи.

Доводи ОСОБА_3 про те, що її представник переконав її, що заочне рішення буде безумовно переглянуте, оскільки наявні усі підстави і судова практика на її користь не є поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи те, що апелянтом не наведено переконливих доводів, які б вказували про поважність причин пропуску такого значного строку на апеляційне оскарження та не подано необхідних доказів на підтвердження обґрунтованості доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, таке є необґрунтованим та його слід відхилити.

Відповідно до ч.4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, а саме те, що апелянтом клопотання (заява) про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав пропуску такого ані протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху (20.07.2021р.), ані на даний час не подано, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2012 рокуслід відмовити.

Керуючись ч.4 ст. 357, п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 лютого 2012 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Судове рішення складено 03 вересня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра