Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Абросімова Д.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо, в якій просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 3 403,69 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 000,0 грн., заподіяні водієм тролейбусу ОСОБА_3 .

Позов мотивовано тим, що 25.10.2017 р. ОСОБА_1 необхідно було скористатись послугами громадського транспорту та, послухавши пораду перехожих, він на тролейбусі маршруту № 24 приблизно о 13.50 год. помилково приїхав на кінцеву зупинку «Проспект Свободи», де вирішив їхати з даної зупинки до зупинки «Вулиця Прирічна», не виходячи з тролейбусу. Водій тролейбусу ОСОБА_3 зі свого робочого місця почала кричати на нього та в грубій формі вимагала негайно звільнити тролейбус, на що у ввічливій формі він намагався пояснити водію, що приїхав не в ту сторону. Побачивши, що він не збирається покидати тролейбус, водій ОСОБА_3 , підійшовши до нього, вдарила його у потиличну скроневу частину голови так, що його головний убір (кашкет) на підлогу, при цьому заподіявши позивачу від удару фізичного болю. При цьому дії водія супроводжувались нецензурною лайкою, та, продовжуючи принижувати його, ОСОБА_3 викинула його кашкет на вулицю, після чого зачинила двері тролейбуса, під`їхала до зупинки, впустила пасажирів та відразу поїхала по маршруту. Тим самим, будучи приниженим та ображеним, він залишився без утепленого головного убору в холодну пору року. Прибувши на кінцеву зупинку «Північна», позивач повідомив водія ОСОБА_3 про виклик поліції та просив її не від`їжджати, але остання почала глузувати та продовжувала ображати і, зачинивши двері, поїхала по маршруту. В поліції він написав відповідну заяву про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а до диспетчерської служби подав скаргу на дії водія. Після його чисельних звернень йому надійшла відповідь про те, що у тролейбусному депо проведено службову перевірку, водію ОСОБА_3 оголошено догану. Діями ОСОБА_3 йому заподіяна матеріальна шкода в розмірі 3 403,69 коп., що складається із вартості придбаних ним ліків і вартості кашкета, та моральна шкода, яку позивач оцінює у 500 000,0 грн., що виразилась у душевних стражданнях через психотравмуючу ситуацію від дій ОСОБА_3 . Оскільки на час вчинення своїх дій ОСОБА_3 працювала водієм Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо, то просить тягнути дану шкоду з роботодавця.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 30.10.2019 р. (суддя Войтенко Т.В.) з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представником КП «Київпастранс» було подано відзив, в якому зазначено про те, що Куренівське тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо є філією КП «Київпастранс», яка здійснює свою діяльність без статусу юридичної особи, а тому є неналежним відповідачем. Зазначив, що на кінцевому пункті тролейбусного маршруту № 24 згідно техніко-розпоряджувального акту передбачено 2 зупинки: зупинка «Висадка пасажирів» і зупинка «Посадка пасажирів». На зупинці «Висадка пасажирів» пасажири повинні звільнити салон тролейбусу тому, що водію, відповідно до посадової інструкції і розкладу руху, необхідно виконати міжрейсовий відстій, провести зовнішній огляд тролейбуса і салону рухомого складу, а потім подати тролейбус на зупинку «Посадка пасажирів». Відповідно до п.5.5 розділу 5 рішення Київської міської державної адміністрації від 28.02.2019 р. № 164/6820 «Про затвердження Правил користування міським наземним пасажирським транспортом міста Києва» пасажири зобов`язані звільнити салон транспортного засобу після прибуття на кінцеву зупинку маршруту. Оскільки випадок, описаний позивачем, відбувся на кінцевий зупинці, водій ОСОБА_3 діяла в межах посадової інструкції та зазначеного рішення КМДА. Крім того, під час досудового розслідування, розпочатого за зверненням ОСОБА_1 до правоохоронних органів, останній відмовився проходити від проходження судово-медичної експертизи на предмет встановлення ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень, які було спричинено кримінальним правопорушенням, а тому слідчим було закрито кримінальне провадження 30.11.2017 р. на підставі ст.284 ч.2 п.2 КПК України. Також звертає увагу на те, що за долученими до позову медичними документами позивача у останнього при огляді сімейним лікарем з 01.11.2017 р. по 02.03.2018 р. не виявлено жодного симптому застудних захворювань та не призначено жодного відповідного препарату. Зазначає, за відомостями з архіву погоди в Києві 25.10.2017 р. близько 14.00 год. температура повітря була +6, ясно та без опадів, а тому Підприємство ставить під сумнів твердження позивача про те, що в жовтні місяці вдень, не маючи головного убору, можливо захворіти застудними захворюваннями настільки, щоб хворіти півроку. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то вважає їх не підтвердженими, оскільки обгрунтовано лише словами позивача. З огляду на наведене, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 11.11.2019 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Позивачем було подано відповідь на відзив, в якому позивач наполягає на задоволенні своїх вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не здійснювала ніякого міжрейсового відстою та не проводила огляд салону тролейбуса, а, викинувши його шапку на вулицю, одразу поїхала. Додає, що 10.09.2018 р. Київською місцевою прокуратурою № 7 скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Обгрунтовуючи розмір моральної шкоди, зазначив про те, що протягом тривалого часу через дії ОСОБА_3 він та його сім`я втратили спокій, сон і апетит, якість життя вийшла зі звичайної зони буденного комфорту, доведені до відчаю через фізичні та душевні страждання. Як наслідок, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батьком позивача, а у самого позивача лікарі виявили злоякісні новоутворення та пояснили, що пухлини є результатом перебування впродовж тривалого часу (рік-півтора) у хронічному стресовому стані та пригнічення.

Ухвалою від 15.04.2020 р. Куренівське тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо, як неналежний відповідач, замінений на належного - Комунальне підприємство «Київпастранс».

В травні 2021 р. позивачем подано клопотання про постановлення окремої ухвали суду на адресу начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в місті Києві щодо притягнення до відповідальності слідчого Оболонського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_4 за неналежне виконання службових обов`язків при розслідуванні кримінального провадження.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав, наведених у позові. Надав пояснення, аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив обставинам.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні з підстав, наведених у відзиві, посилаючись на безпідставність заявлених позовних вимог та їх недоведеність.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 25.10.2017 р. на кінцевій зупинці тролейбусу маршруту № 24 приблизно о 13.50 год. стався конфлікт між позивачем ОСОБА_1 , який був пасажиром, та водієм тролейбусу ОСОБА_3 , якою порушені вимоги посадової інструкції та допущена нетактовна поведінка при виконанні службових обов`язків, за наслідками чого наказом по Куренівському ремонтно-експлуатаційному депо від 31.10.2017 р. № 187 третій особі у даній справі ОСОБА_3 оголошено догану.

Дані обставини визнаються обома сторонами та підтверджуються листами Куренівського ТРЕД від 01.11.2017 р. № 2436, від 14.11.2017 р. № 2517, листом КП «Київпастранс» від 21.11.2017 р. № 311/2798, листом департаменту транспортної інфраструктури КМДА від 29.11.2017 р. № 053-10791.

25.10.2017 р. Оболонським УП ГУ НП в місті Києві за заявою ОСОБА_1 щодо вищевказаного інциденту було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0009840 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), в межах якого ОСОБА_1 визнаний потерпілим 03.11.2017 р., що підтверджується витягом з кримінального провадження від 26.10.2017 р., листами Оболонського УП ГУ НП в місті Києві від 27.10.2017 р. № 17-1007-125/51/4-17, від 14.11.2017 р. № 71450/125/51/05/2017, пам`яткою потерпілого від 03.11.2017 р. та не оспорюється відповідачем.

Листом СУ ГУ НП в місті Києві від 01.03.2018 р. за вих.№ 4199/125/23/1-18 ОСОБА_1 повідомлено про те, що 30.11.2017 р. вищевказане кримінальне провадження закрито 30.11.2017 р. на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України (за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення).

28.02.2018 р. Київською місцевою прокуратурою № 5 постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП в місті Києві про закриття кримінального провадження скасовано та матеріали вказаного кримінального провадження направлено за підслідністю до Подільського управління поліції, що підтверджується листом СУ ГУ НП в місті Києві від 14.03.2018 р. за вих.№ Л-1095/125/23/1-18, листом Київської місцевої прокуратури № 5 від 04.05.2018 р. № 37-2082-17.

Позивач стверджує, що оскільки водій ОСОБА_3 на час вчинення своїх дій перебувала в трудових відносинах з відповідачем, саме останній має відшкодувати завдану йому діями третьої особи у справі шкоду.

Перевіряючи доводі та заперечення позивача суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями.

Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду 08.05.2018 у справі № 920/316/17.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як підтверджено матеріалами справи, на час розгляду справи проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0009840 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України (умисне легке тілесне ушкодження). Як вбачається з витягу з ЄРДР, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводиться за фактом того, що 25.10.2017 р. о 14.30 год. на кінцевій зупинці тролейбуса № 24 в районі пр.Свободи у м.Києві невстановлена особа нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В даному кримінальному провадженні позивач у даній справі ОСОБА_1 має процесуальний статус потерпілого, про вчинення вищевказаного кримінального правопорушення жодній особі повідомлено не було.

Згідно ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Отже, шкода, яка заподіяна вчиненням кримінального правопорушення, підлягає відшкодуванню особою, що його вчинила (підозрюваним, обвинуваченим, засудженим).

Тим самим, при наявності шкоди, яка заподіяна потерпілому діями працівника підприємства, що містять склад кримінального правопорушення, не утворює для самого підприємства обов`язку відшкодувати завдану їхнім працівником шкоду.

А відтак, навіть якщо шкода заподіяна діями водія тролейбусу ОСОБА_3 (оскільки вина даної особи ще не встановлена вироком), то у КП «Київпастранс», як юридичної особи, з якою остання перебувала в трудових відносинах на час вчинення дій 25.10.2017 р. на кінцевій зупинці тролейбуса № 24 «Проспект Свободи» у м.Києві, відсутні правові підстави для відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 .

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, то суд не надає оцінку наданим позивачем чеків на придбання ліків та медичних документів про хворобу.

Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди в даному випадку є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, а суд дійшов висновку про необхідність відмову в їх задоволенні, то і в задоволенні вимог в цій частині також слід відмовити.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та такими, що не засновані на законі.

Судові витрати до відшкодування сторонами не заявлялись, позивач при подачі позову судовий збір не сплачувався на підставі ст.5 ч.1 п.9 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1172, 1177 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Комунальне підприємство «Київпастранс» (місцезнаходження за адресою: 04070, м.Київ, вул.Набережне шосе, буд.2; ).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова