УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська Лукінова К.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

14.09.2021 року з канцелярії суду в провадження судді Лукінової К.С. надійшла заява позивача про забезпечення позову в якій він просить постановити ухвалу, якою вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та автомобілі відповідачки та заборонити відповідачці до розгляду справи по суті продавати, закладати або відчужувати яким-небудь образом це нерухоме та рухоме майно та автомобілі або робити інші дії з даною нерухомістю, які можуть утруднити або унеможливити виконання судової ухвали; заборонити Жуковій передавати дану вищеозначене нерухоме майно та автомобілі на зберігання та в користування третім особам; заборонити ОСОБА_3 кредитуватися під заставу нерухомості та автомобіля; накласти арешт на банківські рахунки відповідачці; заборонити відповідачці та її представнику Самуха провадити певні дії, а саме: розміщати в соціальних сітях та на ресурсах загального доступу мережах інтернет матеріали цієї справи, які містять фотографії, документи та особисті дані позивача та цього суду.

Обгрунтуванням поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що у випадку незабезпечення позову будь-яуке судове рішення за даним позовом у наслідку може стати нездійсненним або виконання судового рішення стане неможливим, або буде суттєво скрутнено. Всі вищевказані міри просить суд прийняти в розмірах, не вище позовних сум. Позивачем вже передані відповідачці значні кошти в розмірі 19000 доларів США якими остання користується на має з них додатковий дохід понад 12 років. Маючи в себе дані кошти, розпоряджаючись ними відповідачка ніяких збитків від прийнятих судом забезпечувальних заходів не понесе. Вказані заходи просить прийняти досудово. Звертає увагу на те, що ьтричі заходи забезпечення позову вже вживались за спорідненими позовними вимогами. Адвокат Самуха вже вивіла з-під арешту майно відповідачки, що він збирається довести під час допиту свідка.

Суд вважає, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає поверненню заявникові, оскільки вона подана без додержання вимог встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, відповідно до п. п. 2, 5, 6 ч. 1ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Разом з тим, заява про забезпечення позову не містить конкретних відомостей, доказів та посилань на те, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на відчуження майна та приховування грошових коштів, нерухомого та рухомого майна, а є лише припущенням позивача.

Крім цього, в заяві про забезпечення позову не вказано місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) сторін по справі, поштові індекси та реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України сторін по справі, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності сторін по справі; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. При цьому, в поданій заяві про забезпечення позову не вірно зазначено назву суду, до якого позивач звертається із цією заявою «Бабушкінський районний суд м. Дніпра», тоді як суд має назву: Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Слід зауважити, що ще однією перешкодою розгляду даної заяви є те, що заявником ОСОБА_1 до заяви не додано доказів наявності майна чи грошових коштів у відповідача, а також визначення цього майна родовими ознаками і відомості про наявність обтяжень щодо цього майна, запроваджених дій щодо цього майна іншими особами, тощо, що позбавляє суд можливості перевірити співмірність заявлених позовних вимог обраним позивачем засобом забезпечення позову і відсутність порушення прав інших осіб у зв`язку із забезпеченням позову в обраний позивачем спосіб. При цьому суд звертає увагу на те, що не може самостійно обирати майно чи рахунки в банках, на які може бути накладено арешт чи вчинено інші дії в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме позивач має надати суду докази вартості такого майна та розміри грошових коштів на рахунках банків, що належать відповідачу і довести перед судом співмірність обраного заходу забезпечення позову позовним вимогам.

Вказані обставини не дають суду пересвідчитися в співмірності заявленої вимоги про забезпечення позову позовним вимогам, а також не дають змоги встановити коло осіб, права яких можуть зачіпатися забезпеченням позову, оскільки позивач просить, зокрема, заборонити відповідачці передавати майно в користування, на зберігання та передавати майно в заставу, а також отримувати кредити.

До того ж, накладення арешту на все майно відповідача само по собі не відповідає накладенню арешту в межах суми заявлених позовних вимог, тобто, арешт може бути накладений або на все майно (у разі якщо вартість цього майна не перевищує вартості заявлених позовних вимог), або на певне майно в межах суми позову (у разі відповідності вартості цього майна заявленим позовним вимогам).

Натомість, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу наявності певного майна на праві власності у відповідача та грошових коштів на рахунках в банку.

Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Таким чином, через відсутність вищевказаних доказів суд позбавлений можливості перевірити обсяг позовних вимог та їх співмірність із заявленим забезпеченням позову, так само як відсутність чи наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Всуперечи цим вимогам заявником не надано належних та допустимих доказів вищевказаним обставинам.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, що є присічними, а тому підлягає поверненню заявнику, оскільки вказані вище обставини не дають змоги суду прийняти законне та обґрунтоване рішення за даною заявою.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимогст. 151 ЦПК України, провертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: К.С. Лукінова