ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 645/6619/20

провадження № 22-ц/818/3911/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.,

Учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

відповідач - Харківська міська рада,

третя особа Приватний нотаріус Орловська Валентина Георгіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності за законом, третя особа Приватний нотаріус Орловська Валентина Георгіївна, з апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року, ухвалене суддею Алтуховою О.Ю., в залі суду в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач є дочкою померлої і єдиним спадкоємцем першої черги за законом. 16 березня 2020 року Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловська В.Г. листом № 98/01-16 відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_1 був пропущений строк подання заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_1 наполягає, що на час смерті матері ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання постійно проживала з позивачем за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджується письмовими доказами та показами свідків. У зв`язку із чим позивач просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 Також, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться в гаражно - будівельному кооперативі "Турист" за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 22,1 кв.м. Вказаний гараж на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 .

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог щодо встановлення факту постійного проживання позивача із спадкоємцем на час відкриття спадщини відмовити в повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано вичерпних доказів щодо реєстрації та спільного сумісного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , останні 5 років. Факт реєстрації та сумісного проживання потребує документального підтвердження. Однак, як вбачається з паспортних даних та довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку, місця проживання вказаних осіб зареєстровано за різними адресами. Факт сумісного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 однією сім`єю ґрунтується лише на показах свідків, заявником не надано жодного належного доказу щодо їх сумісного проживання в розумінні ст. 3 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 10 квітня 2019 року складено актовий запис № 5512 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

ОСОБА_1 є дочкою померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження № НОМЕР_3 ОСОБА_3 (а.с. 11), копією паспорту ОСОБА_2 , (а.с. 15), копією довідки Міського відділу реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції № 916-355 від 05.07.2005 року реєстрацію 03.10.1976 року шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.20), копією свідоцтва про розірвання 07 вересня 1988 року шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 21).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця ( ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Згідно із ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

16 березня 2020 року Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловська В.Г. листом № 98/01-16 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_1 був пропущений строк подання заяви про прийняття спадщини. Для вирішення цього питання нотаріус рекомендувала позивачу звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини ( а.с. 45).

На ухвалу суду від 16 грудня 2020 року про витребування спадкової справи Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловська В.Г. повідомила, що спадкова справа нею не заводилася (а.с. 78).

ОСОБА_1 обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що на час смерті матері ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання постійно проживала з позивачем за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 .

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, з копії паспорту ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 вбачається, що остання з 14.09.1962 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.16).

Позивач ОСОБА_1 , відповідно до даних її паспорту, серії НОМЕР_5 , з 04 листопада 1982 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 18 листопада 2020 року позивач знята з реєстрації за цією адресою.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції грунтується лише на показах свідків - спростовуються матеріалами справи.

Так, із копії декларації № 0000-ТР21-М9МН про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу вбачається, що 23 квітня 2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підписала декларацію із лікарем КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 8» (адреса розташування: м.Харків, пр-т Перемоги 53), у декларації адресою свого проживання ОСОБА_2 зазначила: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Згідно перевірки форм первинної медичної облікової документації встановлено, що 05 квітня 2019 року службою ЕМД був прийнятий виклик до ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Бригадою ЕМД, що здійснювала обслуговування виклику, після огляду та зібрання анамнестичних відомостей, хворій було надано допомогу згідно із поставленим попереднім діагнозом «ГПМК». Силами бригади ЕМД хвору було доставлено до КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а.с. 63).

Крім того, дані стосовно проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджені показаннями свідків.

Відповідно до п. 3.21. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Верховний Суд у постанові № 484/747/17 від 10.01.2019 року зазначив, що місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання позивача не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Оскільки позивачем доведені позовні вимоги стосовно факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а також підтверджені належними та допустимими доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.

Також колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі "Турист" за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 22,1 кв.м., оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлої матері ОСОБА_2 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, отже позивач не позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна