П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 756/16067/20

Номер провадження 22-ц/824/10629/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Белоконної І. В., у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу міста Києва Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання зобов`язання ОСОБА_2 по кредитному договору № 3 від 18 жовтня 2008 року перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», виконаним в повному обсязі; визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» щодо безпідставного нарахування заборгованості, виготовлення фінансових документів та подання їх до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу міста Києва Чуловського Володимира Анатолійовича для виготовлення виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 24999 від 31 жовтня 2017 року про стягнення у безспірному порядку з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості у сумі 76 756 грн. 03 коп. та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису, незаконним; визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Києва Чуловського Володимира Анатолійовича, вчиненого 31 жовтня 2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 24999 про стягнення у безспірному порядку з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості у сумі 76 756 грн. 03 коп. та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Просто фінанс» укладено кредитний договір № 3 на отримання кредиту в сумі 204 300 грн. та додаток № 1 до зазначеного договору «Графік платежів».

На момент укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю між ТОВ «Просто фінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» у позивача значилась переплата на суму 5 607 грн. 16 коп.

05 листопада 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3 від 18 жовтня 2008 року у задоволенні якого, було відмовлено.

Позивач зазначає, що 19 листопада 2020 року йому стало відомо про наявність арешту накладеного на його банківські рахунки, а 20 листопада 2020 року ОСОБА_2 вперше ознайомився з копією виконавчого напису нотаріуса за № 24999 від 31 жовтня 2017 року про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 3 від 18 жовтня 2008 року у безспірному порядку.

На думку позивача, виконавчий напис № 24999 від 31 жовтня 2017 року було вчинено приватним нотаріусом з порушенням вимог законодавства, оскільки будь-яка заборгованість перед відповідачем у нього відсутня.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року (а.с. 97-99) позовні вимоги ОСОБА_2 , задоволено частково, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований 31 жовтня 2017 року в реєстрі № 24999 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Києва Чуловським Володимиром Анатолійовичем, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 76 756 грн. 03 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

У іншій частині позовних вимог, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання дій ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо безпідставного нарахування заборгованості, виготовлення фінансових документів та подання їх до приватного нотаріуса, незаконними та в частині відмови у стягненні моральної шкоди, 12 червня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 направив апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року у зазначеній частині скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги у вказаній частині, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують відсутність у позивача заборгованості за кредитним договором № 3 від 18 жовтня 2008 року. Крім того, на момент укладення між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» договору купівлі-продажу кредитного портфелю, у позивача значилася переплата на суму 5 607 грн. 16 коп.

Скаржник зазначає, що 05 листопада 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3 від 18 жовтня 2008 року у задоволенні якого, було відмовлено. Під час ухвалення рішення Котовським міськрайонним судом Одеської області було встановлено, що ОСОБА_2 сплачував усі кошти відповідно до графіку погашення заборгованості по кредитним зобов`язанням.

Таким чином, на думку скаржника, суд першої інстанції був зобов`язаний розглянути позовну вимогу щодо визнання дій ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо безпідставного нарахування заборгованості, виготовлення фінансових документів та подання їх до приватного нотаріуса, незаконними, та ухвали обґрунтоване рішення у цій частині, що зроблено не було.

Скаржник зазначає, що у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження та накладення арешту на його банківські рахунки та майно останньому було завдано моральну шкоду, про що ним зазначалося у позовній заяві, проте судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення, вимога про стягнення моральної шкоди розглянута не була.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_2 та його представник - адвокат Кресюн В. А. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Відповідач та третя особа до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується звітом про відправку судових повісток-повідомлень на їх електронні адреси у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року судом апеляційної інстанції переглядається в частині вимог щодо визнання дій ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо безпідставного нарахування заборгованості, виготовлення фінансових документів та подання їх до приватного нотаріуса, незаконними та в частині стягненні моральної шкоди (в межах доводів та вимог апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання дій відповідача щодо безпідставного нарахування заборгованості, виготовлення фінансових документів та подання їх до приватного нотаріуса незаконними та в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності зазначених вимог.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 3 відповідно до умов якого, останній отримав кредит у сумі 204 300 грн. та зобов`язався сплачувати заборгованість шляхом здійснення єдиних щомісячних платежів, кількість яких, відповідає кількості платіжних періодів. Всі щомісячні платежі зазначаються в графіку платежів (в.с. 13-15).

В матеріалах справи наявний графік платежів (додатку № 1 до кредитного договору) від 18 жовтня 2008 року, в якому визначено загальну суму щомісячного плату, яка становить 4 334 грн. 70 коп. (а.с. 48-49).

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 листопада 2019 року (а.с. 30-31), яке ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2014 року залишено без змін (а.с. 32-33) у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 3 від 18 жовтня 2008 року, відмовлено.

На погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 3 від 18 жовтня 2008 року останнім було сплачено: згідно квитанції № 5050212 від 09 вересня 2013 року - 4 334 грн. 70 коп.; згідно квитанції № 5446542 від 08 жовтня 2013 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 6293656 від 10 грудня 2013 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 5885248 від 11 листопада 2013 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 6666560 від 10 січня 2014 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 7048654 від 10 лютого 2014 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 7418148 від 11 березня 2014 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 7801653 від 10 квітня 2014 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 8443422 від 10 червня 2014 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 8110967 від 12 травня 2014 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 8834499 від 10 липня 2014 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 9216715 від 11 серпня 2014 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 9575097 від 10 вересня 2014 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 9881295 від 09 жовтня 2014 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 10223263 від 10 листопада 2014 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 10544305 від 10 грудня 2014 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 11722450 від 09 квітня 2015 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 11397916 від 10 березня 2015 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 11090741 від 09 лютого 2015 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 10813452 від 12 січня 2015 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 13007977 від 10 серпня 2015 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 12654310 від 09 липня 2015 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 12286895 від 08 червня 2015 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 12025635 від 12 травня 2015 року - 4 334 грн. 40 коп.; згідно квитанції № 13360713 від 10 вересня 2015 року - 4 334 грн. 40 коп. (а.с. 19-24).

31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В. А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24999, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 3 від 18 жовтня 2008 року за період з 01 серпня 2015 року по 10 вересня 2017 року у сумі 76 756 грн. 03 коп. (а.с. 25).

Постановою головного державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62922178 з виконання виконавчого напису № 24999 виданого 31 жовтня 2017 року (а.с. 27).

В межах виконавчого провадження № 62922178 державним виконавцем були прийняті постанови про арешт майна боржника від 03 вересня 2020 року (а.с. 27), про розшук майна боржника від 18 листопада 2020 року (а.с. 28), про арешт коштів боржника від 18 листопада 2020 року (а.с. 29).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що 18 жовтня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 3.

Відповідно до пункту 2.5. кредитного договору від 18 жовтня 2018 року, заборгованість підлягає сплаті шляхом здійснення єдиних щомісячних платежів, кількість яких, відповідає кількості платіжних періодів. Всі щомісячні платежі зазначаються в графіку платежів.

Згідно п. 3.1. вказаного договору, щомісячний платіж повинен бути отриманий кредитодавцем протягом відповідного платіжного періоду, не пізніше відповідної дати щомісячного платежу, зазначеної в графіку платежів (не пізніше 10 числа місяця у відповідному платіжному періоді). При цьому, якщо кінцева дата сплати позичальником будь-яких платежів згідно умов договору припадає на вихідні або святкові дні, позичальник повинен здійснити такі платежі в робочий день, що передує такій даті. Щомісячний платіж вважається отриманим кредитодавцем після його зарахування у повному обсязі на поточний рахунок кредитодавця, зазначений у договорі.

У випадку невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань щодо сплати щомісячних платежів згідно умов цього договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати кредитодавцю неустойки (штрафу) в розмірі 20 % від повної суми щомісячного платежу, зобов`язання по сплаті якого, порушено позичальником (п. 7.2. договору).

У рішенні Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 листопада 2019 року, яке ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2014 року залишено без змін, суд дійшов висновку, про відсутність в діях ОСОБА_2 ухилення від виконання ним своїх договірних зобов`язань.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи квитанцій, ОСОБА_2 щомісячно сплачував заборгованість за кредитним договором. Разом з тим, згідно умов договору та графіку платежу, щомісячні платежі кредитор зобов`язався вносити до 10 числа місяця у відповідному платіжному періоді, якщо кінцева дата сплати припадає на вихідні або святкові дні, позичальник повинен здійснити такі платежі в робочий день, що передує такій даті, проте з наявних в матеріалах справи квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 здійснював щомісячні платежі, в тому числі, 11 листопада 2013 року (квитанція № 5885248), 11 березня 2014 року (квитанція № 7418148), 12 травня 2014 року (квитанція № 8110967), 11 серпня 2014 року (квитанція № 9216715), 12 січня 2015 року (квитанція № 10813452), 12 травня 2015 року (квитанція № 12025635).

З вказаного вбачається, що позивачем були порушені умови кредитного договору щодо строку здійснення щомісячних платежів. Таким чином, підстави вважати що скаржник належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором в період з 11 листопада 2013 року по травень 2015 року, відсутні.

Із змісту виконавчого напису № 24999 від 31 жовтня 2017 року вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01 серпня 2015 року по 10 вересня 2017 року. Сума заборгованості складається із заборгованості за кредитом - 50 314 грн. 68 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 15 204 грн. 84 коп., заборгованості по комісії - 11 236 грн. 50 коп.

Разом з тим, матеріали справи не містять документів які були подані приватному нотаріусу для отримання виконавчого напису № 24999 від 01 жовтня 2017 року, а відтак, встановити, що нарахування відповідачем заборгованості, виготовлення фінансових документів та подання їх до приватного нотаріуса є незаконними, не вбачається за можливе.

Частинами 1-3 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду посилаючись, зокрема, на те, що відповідач не мав права на звернення до приватного нотаріуса з метою отримання виконавчого напису та пред`являти його до виконання. Разом з тим, матеріали справи не містять документів, на підставі яких, приватним нотаріусом було здійснено виконавчий напис. Підстави вважати, що позивачем було в повній мірі погашено заборгованість за кредитним договором, відсутні, а відтак, колегія суддів вважає, що стягнення моральної шкоди на користь позивача в даному випадку, є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача щодо безпідставного нарахування заборгованості, виготовлення фінансових документів та подання їх до приватного нотаріуса, незаконними, та в частині стягнення моральної шкоди, у зв`язку з їх недоведеністю.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на відсутність у нього заборгованості за кредитним договором, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено порушення позивачем зобов`язань за кредитним договором щодо строків внесення щомісячних платежів.

Посилання скаржника на незаконність дій відповідача щодо звернення до приватного нотаріуса з метою отримання виконавчого напису, виготовлення та подання приватному нотаріусу документів, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що діями відповідача останньому було завдано моральну шкоду, оскільки а матеріалах справи відсутні документи на підставі яких, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, а відтак, встановити те, що дії відповідача щодо звернення до приватного нотаріуса, а в подальшому до приватного виконавця, були неправомірними, відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я. В. Головачов

О. В. Шахова