Справа № 148/1464/21
Провадження №2/148/607/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко ЄМ.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Кугутюком Олександром Васильовичем, до Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування арешту,-

встановив:

Адвокат Кугутюк О.В. звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 з вказаним вище позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0.0418 га кадастровий номер :01:006:0114, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач звернулася до Тульчинської державної нотаріальної контори для укладення правочину та зіткнулася з неможливістю відчужити належне їй майно, у зв`язку з накладенням арешту згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції за № 35376370 від 23.11.2012 року. На свій запит до Тульчинського районного відділу ДВС їй була надана відповідь, що на виконанні немає відкритого виконавчого провадження № 35376370 та матеріали виконавчого провадження знищено за строками давності. Зазначені обтяження у вигляді арешту всього майна, яке належить позивачу на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права власності, тому просить скасувати вказаний арешт.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Кугутюк О.В., позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити, а судові витрати залишити за позивачем.

Представник відповідача Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечила, пославшись на те, що відкритих виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 у відділі немає. Самостійно вони не в змозі скасувати арешт, так як виконавче провадження було знищене у звязку із закінченням строків зберігання.

Заслухавши позицію учасників судового розгляду, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0.0418 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0114, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку. Також встановлено, що на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , накладено арешт згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції за №35376370 від 23.11.2012 року (а.с. 6,7).

Згідно листа Тульчинського районного відділу ДВС Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 10839 від 01.06.2021 вбачається, що у відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження АСВП№ 35376370 згідно виконавчого листа від 29.08.2012 №2а/0270/3811/12. 27.12.2012 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого провадження. Вказане виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням строків зберігання, тому підстав для зняття арешту немає (а.с. 8).

Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 33 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в ході судового розгляду представником позивача доведено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0.0418 га, кадастровий номер :01:006:0114, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Також встановлений той факт, що на майно позивача існує обтяження у виді арешту.

Наявність арешту на належне позивачеві майно не позбавляє його права володіння вказаним майном. Разом з тим, його наявність,порушує право власності позивача, зокрема, право щодо розпорядження цим майном.

Враховуючи те, що на даний час позивач, як власник, не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне їй майно, підстави для збереження арешту, накладеного на це майно за відсутності невиконаних виконавчих проваджень, на думку суду, відсутні та враховуючи, що представник відповідача не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки вони знайшли підтвердження в ході судового розгляду, та вважає можливим їх задовольнити.

Судові витрати суд залишає за позивачем, оскільки таке бажання представник позивача висловив в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, ст. 15, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт з нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , накладений згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції за № 35376370 від 23.11.2012 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області або безпосередньо до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга поданам протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.А. Штифурко