Справа № 715/2314/14-ц
Провадження № 6/715/52/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого-судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Затолошна Р.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Глибоцького районного суду від 03.11.2014 року зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати учать у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3 та визначено його участь у вихованні шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною.

Посилається на те, що після винесення рішення протягом 2014 2020 року відповідачка ОСОБА_2 надавала йому можливість бачитися з донькою, однак, на протязі півтора роки вона ігнорує його прохання про надання можливості побачитися з донькою, тому він звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа.

Ураховуючи, що строк пред`явлення виконавчого листа закінчився, просив поновити строк для його пред`явлення.

Учасники справи до суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу можна розглянути в їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 63-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2, 3 ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Судом встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03листопада 2014 року зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3 .

Крім того, визначено участь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною кожний четвер тижня з 10.00 год. до 17.00 год., першу і третю суботу місяця з 10.00 год. до 17.00 год. та другу і четверту неділю місяця з 10.00 год. до 17.00 год. без права забирати дитину до себе.

Встановлено, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 виконавчий лист не отримував, так як відповідачка ОСОБА_2 надавала йому можливість періодично бачитися із донькою. Однак, через погіршення стосунків між сторонами ОСОБА_1 не має можливості бачитися із дитиною, тому звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа, який було видано 14 червня 2021 року, строк пред`явлення якого закінчився 14 листопада 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України уразі пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважним, пропущений строк може бути поновлено.

На думку суду ОСОБА_1 строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних причин, оскільки після постановлення рішення суду відповідачка ОСОБА_2 не перешкоджала йому бачитися із дитиною, тому і не було у нього потреби на примусове виконання рішення суду.

Виходячи із того, що батько має право на вільне спілкування з дитиною, суд приходить до висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання слід поновити та надати можливість батькові спілкуватися та бачитися із дитиною.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.ст.12, 13,18, 43, 49, 259-261, 354, 442, ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа від 14 червня 2021 року по цивільній справі № 715/2314/14-ц, провадження № 2/715/869/14.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: