ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

16 вересня 2021 року

м. Харків

справа № 640/17418/18

провадження № 22-ц/818/201/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Сабельнік Б.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про залучення правонаступника у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2020 року в складі судді Золотарьової Л.І., -

УСТАНОВИВ:

20.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за розпискою від 20.12.2007 у розмірі 200000 грн, відсотки 236549 грн. 32 коп.; судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 20.12.2007 між сторонами укладений договір позики, що підтверджується розпискою, згідно з якою ОСОБА_1 надав позику відповідачу у сумі 200000 грн. без встановлення строку, отже, відповідач повинен сплатити борг за вимогою. У вересні 2017 року позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою повернути борг, однак безрезультатно. Також просив на підставі ст. 1048 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) стягнути відсотки за користування грошима.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою від 20.12.2007 у розмірі 200000 грн та проценти у розмірі 220 962 грн 98 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 4365 грн 50 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач взятих на себе за договором позики зобов`язань щодо повернення отриманих у позику коштів належним чином не виконав. Договір позики є відплатним і розмір процентів у випадку їх не встановлення договором визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню не лише заборгованість за договором позики, а й проценти за користування грошима.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач через порушення судом порядку розгляду справи був позбавлений можливості висловити суду свої заперечення проти позову. ОСОБА_1 20 лютого 2020 року надав суду заяву з розрахунком процентів та оригінал розписки. Але ні з розрахунком, ані з оригіналом розписки відповідач і його представник судом не були ознайомлені. Підпис в розписці від 20.12.2007 виконаний не ОСОБА_2 . Розписка з`явилася після того, як судом був визнаний недійсним договір дарування належної ОСОБА_2 частину житлового будинку. Жодного клопотання наданого через канцелярію суду представником відповідача судом першої інстанції розглянуто не було.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 січня 2021 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 липня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення заборгованості за розпискою поновлене.

18 серпня 2021 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшов лист ПН ХМНО Погрібної Т.П., у якому вказано, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулася його дочка, ОСОБА_4 .

Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що до участі у справі належить залучити правонаступника відповідача.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судовим розглядом, ОСОБА_2 у цивільній справі № 640/17418/18 виступає відповідачем за позовом ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13 січня 2021 року (т.2 а.с. 68).

З довідки приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Погрібної Тетяни Петрівни № 89/01-16 від 16.09.2021 вбачається, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 (т.2 а.с. 123).

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ст. 46, ч.1 ст.47 ЦПК України).

Виходячи зі змісту зазначених статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно з частиною 4 статті 25 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії судового процесу.

Таким чином, процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Зобов`язання з повернення позичених грошових коштів включаються до складу спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Cпадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України, у редакції станом на час відкриття спадщини, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 83, 84, 260, 261, 367 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залучити до участі у справі № 640/17418/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили з негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Повний текст ухвали складений 23 вересня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук