22-ц/804/1542/21
242/1052/21

Головуючий в І інстанції Хацько Н. О. Єдиний унікальний номер 242/1052/21
Номер провадження 22-ц/804/1542/21
Доповідач: Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Биліни Т. І.,

Мальцевої Є. Є.,

секретар Целовальник К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» в інтересах якого діє адвокат Петренко Наталя Олександрівна на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання посилаючись на те, що він з 11 жовтня 2004 року по 20 квітня 2020 року перебував у трудових відносинах та був задіяний повний робочий день під землею на підприємстві ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» внаслідок чого і отримав професійні захворювання: хронічний бронхіт ІІ стадія фаза затихаючого загострення, дифузійний пневмовіброз, хронічна поперково-крижова радикулопатія праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. Оскільки внаслідок професійних захворювань він був змушений тривалий час проходити курс лікування, після якого йому в сукупності було встановлено 60% втрати професійної працездатності, просив суд стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» у відшкодування моральної шкоди 90 000 грн., завданої ушкодженням здоров`я.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної професійними захворюваннями 60 000 грн. та судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат Петренко Н. О. в інтересах ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції усіх обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 24 000 грн. В обґрунтування скарги зазначає, що суд при ухваленні оскаржуваного рішення не звернув уваги на те, що факт спричинення позивачу моральної шкоди не доведений, оскільки в матеріалах справи відсутній висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичної установи або іншої медичної комісії яка б зафіксували дійсний рівень страждань та стресу позивача. Крім того, не погоджується і з стягненою сумою судового збору, яка не пропорційна задоволеним вимогам.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення було дотримано вимоги ст. 263 ЦПК України, а усі наявні в матеріалах справи докази фактично підтверджують заявлені ним вимоги.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1, 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив з того, що ОСОБА_1 отримав професійні захворювання та, враховуючи ступінь їх тяжкості, характер та глибину пов`язаних з ними моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль, стягненню з відповідача підлягає моральна шкода у сумі 60 000 грн.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11 жовтня 2004 року по 20 травня 2020 року перебував у трудових відносинах та був задіяний повний робочий день під землею на підприємстві ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» (а.с.21-26).

З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 липня 2020 року вбачається, що виявлені у позивача захворювання: хронічний бронхіт ІІ стадія фаза затихаючого загострення, дифузійний пневмовіброз, хронічна поперково-крижова радикулопатія праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, виникли у ОСОБА_1 внаслідок тривалої роботи в умовах важкої фізичної праці та вимушеної робочої пози, а також в умовах перевищення гранично допустимої концентрації пилу в підземних гірничих виробітках (а.с.6-9).

Довідкою МСЕК серія ААА № 090637 від 21 липня 2020 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги підтверджується, що при первинному огляді ОСОБА_1 встановлено 60% втрати професійної працездатності внаслідок виявлених професійних захворювань (а.с.10), а також встановлено третю групу інвалідності до 01 серпня 2023 року (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав на відповідача обов`язок по відшкодуванню шкоди, оскільки п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» яким був передбачений обов`язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків виплачувати грошову суму за моральну шкоду, виключено Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 лютого 2007 року № 717-V.

Із позовної заяви, відзиву позивача вбачається, що моральні та фізичні страждання він зазнав у зв`язку з отриманими на виробництві захворюваннями в результаті яких втратив працездатність.

Як зазначив Конституційний Суд України в п. 4.1. свого Рішення від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань та з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступень втрати професійної працездатності та негативні наслідки ушкодження здоров`я і враховуючи конкретні обставини справи, вірно визначив розмір заподіяної моральної шкоди, стягнувши його з відповідача.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі заперечував проти визначеного судом розміру моральної шкоди, посилаючись на недоведеність факту спричинення такої шкоди.

Проте з такими доводами апеляційної скарги погодитися не можна з огляду на наступне.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, до юридичних фактів, які має довести позивач, належить доведення факту завдання моральної шкоди та розміру шкоди.

Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у статті 76 ЦПК України. До таких доказів належить як висновок експертизи, так і висновки МСЕК, проте вони не є як єдиним можливим і достатнім доказом спричинення шкоди, так і підставою визначення її розміру, оскільки згідно з частиною другою статті 89 ЦПК України жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відповідні докази завдання йому шкоди, довів цими доказами певний її розмір і не просив суд про призначення відповідної експертизи, а тому суд першої інстанції не мав підстав для відмови в позові чи призначення експертизи з власної ініціативи, оскільки це не передбачено положеннями ЦПК України (зокрема статтями 12, 103-105), які мають суто змагальний характер доказування.

Відповідач, який не погоджувався з доводами позивача про розмір моральної шкоди, визначеної позивачем, не був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення такої експертизи. Проте таким правом не скористався, а тому доводи апеляційного скарги щодо недоведеності факту спричинення моральної шкоди та її розміру є безпідставними.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності, обставин справи та характеру і обсягу страждань, яких зазнав позивач, визначив розмір моральної шкоди в сумі 60 000 грн.

Доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які є підставами до скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2021 року.

Судді В. М. Барков

Т. І. Биліна

Є. Є. Мальцева