Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2021 Справа №607/21871/20

місто Тернопіль Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Киреньки Г. Я.,

представника позивача, адвоката Жеребецької І. О.,

представника відповідача Мелех О. Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету Тернопільської міської ради (далі - ВК ТМР), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 липня 2020 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення № 519 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . До оскаржуваного рішення додається Висновок органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , з яким позивач не може погодитися із наступних підстав.

Висновком органу опіки і піклування встановлено рівноцінні умови проживання, які створено батьками за місцем їх проживання для малолітньої дитини. Більше того, встановлено, що малолітній син позивача ОСОБА_3 з народження проживає в домі його батька за адресою: АДРЕСА_2 , де для дитини виділено окрему кімнату, в якій є окреме спальне місце, шафа для одягу, засоби гігієни, розвиваючі ігри, для хлопчика облаштований ігровий майданчик, дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям відповідного віку. Крім цього, вказано, що батько дитини перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, самостійного доходу немає, але має фінансові заощадження. У Висновку йдеться, що ОСОБА_1 перебуває на обліку з 2010 року з приводу: «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психо-активних речовин» Синдром залежності. 05 червня 2020 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради, на якому восьмим питанням слухали доповідача ОСОБА_4 щодо надання висновку на запит суду до справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. Як видно із витягу протоколу № 7 засідання комісії одинадцять членів комісії одноголосно проголосували про підготовлення проекту рішення виконавчого комітету щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , без будь-якого обґрунтування прийнятого рішення. Незважаючи на те, що до поданих матеріалів цивільної справи № 607/25451/19 ОСОБА_1 10 лютого 2020 року надав начальнику Управління сім`ї, молодіжної політики дітей Тернопільської міської ради дві довідки про задовільний стан свого здоров`я, члени комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради та депутати виконавчого комітету залишилися необ`єктивними, не відобразивши даного факту у протоколі засідання, а згодом у Висновку органу опіки і піклування, який додається до оскаржуваного рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради.

На адвокатський запит КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради 21 серпня 2020 року надав роз`яснення з приводу діагнозу позивача ОСОБА_1 , а саме: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох психоактивних речовин, синдром залежності на цей час утримання (повна ремісія)». Залежність від прийому психоактивних речовин виникла з початку 2008 року. З 2010 року припинив вживати їх і не вживає по теперішній час, тому залежності немає». Тому немає жодних підстав вважати ОСОБА_1 залежним у вживанні будь-яких психоактивних речовин чи веденні неправильного способу життя, чого не враховано відповідачем по справі.

Невирішеним залишаються наступні питання, які взагалі не враховані виконавчим комітетом міської ради, зокрема:

малолітня дитина ОСОБА_3 проживає від народження в будинку свого батька за адресою: АДРЕСА_2 , де дитині дарують любов і турботу, де все йому рідне та зрозуміле;

малолітня дитина майже рік на час проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини (05 червня 2020 року) у період жовтня 2019 по червень 2020 років проживає лише з батьком, який в свою чергу, перебуває у відпустці по догляду за сином;

батько дитини здійснює належний догляд за своєю дитиною, оскільки за останній рік ОСОБА_2 жодного разу не зверталася у контролюючі органи (поліцію, опікунської ради чи медичну установу) щодо неналежного догляду за дитиною, чи будь-яких інших неправомірних дій зі сторони батька по відношенню до дитини, про що особисто заявляла;

ОСОБА_2 безперешкодно відвідує сина за місцем його постійного проживання в період жовтня 2019 року по сьогоднішній день, що нею визнається; ОСОБА_2 самостійно визначає дні та години відвідування своєї дитини за попереднім дзвінком до ОСОБА_1 , щоб уточнити, коли дитина прокинеться після сну тощо;

Відвідуючи дитину останній рік, ОСОБА_2 майже всі вихідні дні проводила без дитини, хоча мала таку безперешкодну можливість, не будучи на навчанні під час карантину;

ОСОБА_2 використовує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини на власні потреби, оскільки такі кошти в неї на рахунку в АТ КБ «ПриватБанку» не зберігаються, про що особисто повідомила в суді 02 листопада 2020 року;

ОСОБА_2 продовжує навчання в Тернопільському національному медичному університеті на 3-му курсі, де повинна навчатися до 6-ого курсу на платній основі, денної форми навчання;

ОСОБА_2 використала академічну відпустку, тому позбавлена можливості отримати будь-яке інше звільнення від навчання, яке є довго триваючим;

ОСОБА_2 встановлено інвалідність 2-ої групи, що зумовлено її постійним лікуванням та підтримкою стану здоров`я.

З метою догляду за дитиною позивач спершу використав невідбуті щорічні відпустки, а згодом оформив відпустку по догляду за дитиною до трьохрічного віку.

Про все наведене вище позивач вказував у своїй заяві, яка отримана міською радою 23 червня 2020 року, але залишена поза увагою відповідачем по справі, як і обставини умов проживання малолітньої дитини разом з батьком та неналежної поведінки матері, яка не прагне та немає можливості здійснювати догляд за дитиною. Сімейні обставини колишнього подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 взагалі не взято до уваги при вирішенні питання щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю чи батьком, оскільки перелічені факти не спростовані Висновком органу опіки і піклування, жни затверджено 15 липня 2020 року оскаржуваним рішенням № 519 виконавчого комітету міської ради.

Про необ`єктивність прийнятого рішення відповідача свідчить і той факт, що у Висновку органу опіки і піклування вказано про доходи ОСОБА_2 у формі соціальної пенсії за період з 01 липня по 31 грудня 2019 року у сумі 9458,00 грн. та одноразової щомісячної допомоги при народжені першої дитини за період з липня 2018 по червень 2020 років на загальну суму 20640,00 грн, які штучно збільшенні за рахунок періоду, коли подружжя проживали ще однією сім`єю і після фактичного розлучення, коли остання витрачала одноразову щомісячну допомогу при народжені на власні потреби. Однак інформація про дохід позивача не знайшла свого підтвердження у Висновку органу опіки і піклування, який склав за період з січня по вересень 2019 року (до виходу в декретну відпустку) в сумі 67 335,60 грн, як і нічого не зазначається, що ОСОБА_2 здобуває освіту на платній основі денної форми навчання в Тернопільському національному медичному університеті.

З огляду на зазначене, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення № 519 виконавчого комітету Тернопільської міської ради «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини» від 15 липня 2020 року.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 січня 2021 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ВК ТМР, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

02 березня 2021 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву представника відповідача ВК ТМР, у якому він просить відмовити у задоволенні позову. Покликається на те, що 15 липня 2020 року ВК ТМР прийнято рішення № 519 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини». Засідання виконавчого комітету правомірне, присутні 11 членів виконавчого комітету, які одноголосно проголосували за рішення № 519. Жодних порушень щодо прийняття рішення № 519 не було. Підстав для скасування даного рішення в судовому порядку немає. Щодо зазначеного у висновку органу опіки та піклування, що батько дитини має фінансові заощадження, повідомляємо наступне, що дана інформація у висновку зазначена лише зі слів ОСОБА_1 і не підтверджена жодним документом. Відповідно до ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто немає самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до довідки від 02 січня 2020 року № 31/1 КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань», ОСОБА_1 перебуває на обліку з 2010 року з приводу: «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психо-активних речовин». Синдром залежності. Щодо інформації, на яку посилається позивач, що він не перебуває на диспансерному обліку у КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань», вона є неповною. Оскільки, у додатках до позовної заяви знаходиться відповідь КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» на запит адвокату Жеребецькій І. О. від 21 серпня 2020 року №3295/1, в якій зазначено, що ОСОБА_1 було виставлено діагноз, тому факт вживання психотропних засобів підтверджений. ОСОБА_1 перебував на диспансерному обліку, оскільки в довідці зазначено, що він знятий з диспансерного обліку. Факт вживання наркотичних засобів та перебування ОСОБА_1 на обліку не залишився поза увагою комісії з питань захисту прав дитини та виконавчого комітету, як органу опіки та піклування, оскільки інтереси дитини та її безпека є першочерговими у вирішенні спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей.

08 квітня 2021 року судом зареєстровано відповідь на відзив, поданий представником позивача, адвокатом Жеребецькою І. О. У відповіді на відзив зазначено, що у відзиві ВК ТМР за підписом представника ОСОБА_4 немає обґрунтування, з яких підстав члени комісії з питань захисту прав дитини при ВК ТМР не взяли до уваги під час постановлення оскаржуваного Висновку заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована 10 лютого 2020 року в Управлінні сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради за вхідним номером 34/3, зокрема: довідку комунального некомерційного підприємства «Тернопільська центральна районна лікарня» від 06 лютого 2020 року про неперебування ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога; довідку комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради за № 721/1 від 07 лютого 2020 року про відсутність ОСОБА_1 на диспансерному обліку. Відповідно такі відомості не знайшли свого документального підтвердження як у Протоколі засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тернопільської міської від 05 червня 2020 року, так і у Висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 від 15 липня 2020 року.

За наведених законодавством вимог, відповідачем не надано перелічених вище документів, які повинні складатися органами опіку та піклування та фахівцями із соціальної роботи з метою встановлення об`єктивності прийнятого ним рішення. Також відповідачем не надано роз`яснення, чому оскаржуване рішення приймалося Тернопільською міською радою за місцем проживання матері ОСОБА_2 , хоча малолітня дитина ОСОБА_6 проживає разом з батьком ОСОБА_1 в с. Петриків Тернопільського району, а відтак уповноважений орган опіки та піклування розглядати даний сімейний спір - Тернопільська районна державна адміністрація, тобто за місцем проживання дитини.

27 квітня 2021 року судом зареєстровано заперечення на відповідь на відзив, подане представником ВК ТМР. У ньому представник відповідача покликається на те, що у відповіді на відзив, адвокат Жеребецька І. О. посилається на норми пункту 72 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 року №866 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», в якому йдеться про звернення до служби у справах дітей із заявою того із батьків, що проживає окремо із відповідним переліком документів. Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, направлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду для підготовки висновку органу опіки та піклування. Щодо наведеного адвокатом Жеребецькою І. О. про ненадання документів передбачених пунктом 72 зазначаємо, що пункт 72 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 року № 866 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», не застосовується для підготовки висновку органу опіки та піклування щодо вирішення судового спору про визначення місця проживання дитини, а лише за зверненням із заявою того із батьків, що проживає окремо. При підготовці висновку органу опіки та піклування було взято до уваги направленні ухвалою Тернопільського міськрайонного суду матеріали цивільної справи №607/25451/20 про визначення місця проживання малолітньої дитини, обстежено умови проживання матері та інформацію з служби у справах дітей Тернопільської РДА про обстеження умов проживання батька.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача, адвокат Жеребецька І. О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позову заяву та запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник, адвокат Магдич О. О. вважають вимоги позову безпідставними, оскільки судом вирішується спір про визначення місця проживання дитини, де суд надав оцінку висновку органу опіки та піклування. У задоволенні позовних вимог просять відмовити.

Суд, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Із витягу з протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини при ВК ТМР від 05 червня 2020 року вбачається, що слухали питання № 8 «Про надання висновку на запит суду до справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 » вирішили доручити управлінню сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради підготувати проект рішення виконавчого комітету щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням ВК ТМР № 519 від 15 липня 2020 року «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини» затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із даного висновку вбачається, що орган опіки і піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 на адресою АДРЕСА_3 .

Довідка № 721/1 від 07 лютого 2020 року, видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого АДРЕСА_2 в тому, що диспансерному обліку в комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільський обласний медичний центр соціально небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради не перебуває.

Довідка видана Тернопільською ЦРЛ 06 лютого 2020 року ОСОБА_1 в тому, що він не перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога на даний час.

10 липня 2020 року ВК ТМР надано відповідь № 7937/04-Ф на заяву ОСОБА_1 від 10 липня 2020 року, із якої вбачається, що 05 червня 2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення щодо підготовки проекту рішення виконавчого комітету про затвердження висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 . Даний проект рішення опубліковано на сайті Тернопільської міської ради відповідно до п. 3 ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Висновок органу опіки і піклування є лише одним із доказів у справі, згідно з ч. 6 ст.19 Сімейного кодексу України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини та прийняти інше рішення.

Як убачається із відповіді Комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради, наданої на адвокатський запит представника відповідача - адвоката Жеребецької І.О. від 21 серпня 2020 року за №3295/1, ОСОБА_1 на час стаціонарного обстеження у відділенні №1 медичного центру з 12 січня 2020 року по 29 січня 2020 року не був наркотично залежним внаслідок виявлення кількох психоактивних речовин, так як перебував в стадії повної ремісії на протязі останніх 10 років (повне утримання від впливу психоактивних речовин). Запис лікуючого лікаря ОСОБА_7 в етапному епікризі №203 про активну залежність в стадії ремісії є помилковим і був ним виправлений на час виконання даного запиту. Вірний діагноз: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох психоактивних речовин. Синдром залежності на цей час утримання (повна ремісія 10 років). Залежність від прийому психоактивних речовин виникла з початку 2008 року. З 2010 року припинив вживати їх і не вживає по теперішній час (на момент стаціонарного обстеження. Тому залежності немає. По місцю проживання в лікаря-нарколога в поточному році знятий з диспансерного обліку, у зв`язку із одруженням.

Згідно довідки про доходи № 1025 від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 за період січень 2019 року - вересень 2019 року, працюючи державним реєстратором у КНП «Тернопільське районне бюро технічної інвентаризації», отримав 54 729,71 грн.

Із наказів № 65 від 07 жовтня 2019 року, № 67 від 29 жовтня 2019 року, № 75 від 29 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 надано щорічну основну відпустку на період з 10 жовтня 2019 року по 07 листопада 2019 року; з 08 листопада 2019 року до 05 грудня 2019 року та 06 грудня 2019 року по 29 грудня 2019 року відповідно.

Згідно наказу № 05 від 02 січня 2020 року ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до трьох років з 02 січня 2020 року.

На запит адвоката Жеребецької І. О. Медичний університет імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України надав відповідь № 19/3045 від 04 вересня 2020 року, згідно якої відповідно до п. 5.3., 5.4. Договору №81 від 21 серпня 2017 року про надання освітніх послуг, розмір оплати за навчання студентки ОСОБА_2 за перший рік навчання становить 23 000 грн. 00 коп., за другий рік навчання - 24 200 грн. 00 коп., за третій рік навчання - 25 000 грн. 00 коп., за четвертий рік навчання - 26 000 грн. 00 коп., за п`ятий рік навчання - 27 000 грн. 00 коп., за шостий рік навчання - 27 500 грн. 00 коп. Щодо стану відвідування теоретичних і практичних занять студенткою ОСОБА_2 за період навчального 2019-2020 року повідомляємо, що студентка ОСОБА_2 за період 2019-2020 року є здібною студенткою, виконала навчальний план 2019-2020 навчального року та переведена на наступний курс навчання.

Згідно консультативної карти від 20 січня 2021 року, ОСОБА_3 огляд психіатра - психологічний розвиток дитини відповідає віку.

Як вбачається із довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 29 січня 2021 року, ОСОБА_3 сом. здоровий.

Довідка від 01 лютого 2021 року видана ОСОБА_3 про те, що він дійсно навчається на курсі «Мама та малюк» у навчальному центрі «Інтелектуал».

Довідка № ТР1-504/109 від 09 квітня 2021 року свідчить про те, що в АТ «ПУМБ», Україна, 04070, м. Київ, вул. Андріївська 4 у ОСОБА_1 відкрито рахунки: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Довідка № 1026 від 31 грудня 2020 року про середню заробітну плату (дохід) свідчить що заробітна плата ОСОБА_8 у КП «Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» за період з січня 2020 року - грудня 2020 року становить 287 443,77 грн.

Довідка № 298 від 02 квітня 2021 року про середню заробітну плату (дохід) свідчить що заробітна плата ОСОБА_8 у КП «Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» за період січня 2021 року - березня 2021 року становить 82 500,00 грн.

Довідка № 1025 від 31 грудня 2020 року про середню заробітну плату (дохід) свідчить що заробітна плата ОСОБА_9 у КП «Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» за період січня 2020 року - грудня 2020 року становить 80 036,54 грн.

Довідка № 299 від 31 грудня 2020 року про середню заробітну плату (дохід) свідчить що заробітна плата ОСОБА_9 у КП «Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» за період січня 2021 року - березня 2021 року становить 21 250,31 грн.

Із довідки, виданої ОСОБА_2 вбачається, що за період з червня 2018 року по жовтень 2020 року вона отримала щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини в сумі 24 080,00 грн.

Із довідки, виданої ОСОБА_2 вбачається, що за період з липня 2018 року по червень 2020 року вона отримала щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини в сумі 20 640,00 грн.

Згідно довідки про доходи №561544, сформованої 13 грудня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні ПФУ Тернопільської області і отримує соціальну пенсію, сума якої за період із 01 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року становить 9458,00 гривень.

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , як слідує із довідки про реєстрацію місця проживання № 51619/28-03 від 18 грудня 2019 року.

Із акту обстеження умов проживання від 25 лютого 2020 вбачається, що проведено обстеження умов проживання АДРЕСА_2 . Умови проживання: будинок новий газифікований, є електропостачання, підведена вода. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окреме місце для сну, облаштовані ігрові майданчики. Хлопчик забезпечений сезонним одягом, засобами гігієни, продуктами харчування, розвиваючими іграшками. В кімнатах чисто, тепло, є усі необхідні предмети побуту.

На запит судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Тернопільський відділом поліції надано відповідь № 16703/01/243-19 від 27 грудня 2019 року про те, що 24 липня 2013 року до Тернопільського ВП надійшов рапорт інспектора РПС Вихора, про те, що 24 липня 2013 року близько 00:05 год. по вул. Шептицького біля АЗС «Калина» було виявлено ОСОБА_1 який голосно виражався нецензурними словами, даного громадянина було затримано за ст. 173 КУПАП та доставлено в Тернопільський МВ, де при особистому огляді із правого рукава куртки було вилучено поліетиленовий кульок, у якому знаходився паперовий згорток з подрібленою речовиною схожою на рослину коноплі вагою близько 4 грами. Даний рапорт цього ж дня прийнято та зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Тернопільського ВП №12374 - відомості внесено до ЄРДР № 0002870 від 25 липня 2013 за ст. 309 ч. 1.

На ухвалу суду про витребування доказів, Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради надано інформацію за №31/1 від 02 січня 2020 року, згідно якої ОСОБА_1 перебуває на обліку з червня 2010 року з приводу «Розлади психіки і поведінки, внаслідок вживання наркотичних та інших психо-активних речовин (канабіноїдів і амфетаміну). Синдром залежності.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2013 року у справі № 607/16871/13-ц ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст.44 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Довідкою Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського № 05/1/5453 від 15 листопада 2019 року засвідчено, що ОСОБА_2 дійсно навчається медичного факультету, спеціальності «Медицина» Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського. ОСОБА_2 зарахована студенткою 1 курсу медичного факультету спеціальності «Медицина» ДВНЗ «Тернопільський державний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України» з 01 вересня 2017 року згідно наказу ректора «Про зарахування на навчання» № 394 від 18 серпня 2017 року за кошти фізичних або юридичних осіб. ОСОБА_2 повністю виконала вимоги навчального плану дисциплін 1 курсу та переведена на 2 курс. 12 липня 2018 року ОСОБА_2 надано академічну відпустку по догляду за дитиною, в якій вона перебувала до 01 вересня 2019 року. ОСОБА_2 навчається на контрактній формі навчання.

Як вбачається із відповіді № 11609/07-02 від 22 листопада 2019 року ГУ ПФ у Тернопільській області на запит, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області з червня 97 року.

Згідно свідоцтва про право власності від 29 листопада 2012 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 168,1 кв.м., житлова площа 137,2 кв.м. належить ОСОБА_8 на праві приватної власності.

Довідка № 1872 видана 21 жовтня 2019 року Петриківської сільською радою ОСОБА_8 , 1965 року народження, в тому що вона зареєстрована в АДРЕСА_2 . В склад сім`ї входять заявник, ОСОБА_8 , 1965 року народження, ОСОБА_9 , 1962 року народження, ОСОБА_1 , 1986 року народження.

Як вбачається із акту про встановлення проживання факту громадянина від 24 жовтня 2019 року, депутатом виборчого округу № 21 Стець Р. М. встановлено, що ОСОБА_3 дійсно проживає в АДРЕСА_2 .

12 серпня 2020 року виконавчим комітетом Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області видана № 1106 про те, що за час проживання в с. Петриків за ОСОБА_1 , 1986 року народження, зауважень зі сторони сільвиконкому з приводу поведінки не мав. Скарг від сусідів та жителів села не поступали, порушення громадського порядку не виявлено.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 15 квітня 2004 року, ОСОБА_1 10 лютого 2016 року прийнятий на посаду державного реєстратора згідно наказу № 13 від 10 лютого 2016 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/25649/19 від 09 червня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , зареєстрований 22 березня 2018 року Тернопільський міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ Тернопільської області, актовий запис № 369.

У відповідь на запит адвоката Жеребецької І. О. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області надано відповідь № Ж-193 від 19 серпня 2020 року, згідно якої згідно даних автоматизованої системи документообігу суду в суді з 2011 року по сьогоднішній день відсутні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, за ст.173-2 КУпАП, ОСОБА_2 чи ОСОБА_1 .

Рішенням ВК ТМР № 82 від 05 червня 2020 року «Про надання висновку на запит суду до справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 » доручено управлінню сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради підготувати проект рішення виконавчого комітету щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Актом обстеження умов проживання проведено обстеження умов проживання АДРЕСА_1 . Встановлено, що житло розміщене на 4 поверсі 5-ти поверхового будинку, що складається з трьох кімнат, загальною площею 63,66 кв.м., житловою площею 44,8 кв.м. Умови проживання: квартира обмебльована, наявні всі необхідні речі побуту та вжитку. Санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: для матері та дитини виділено окрему кімнату, в якій є окреме спальне місце, шафа для одягу, розкладний диван, комод, годувальне крісло.

19 квітня 2021 року КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» надано відповідь № 425 на запит, згідно якої ОСОБА_3 перебуває на обліку від народження і по даний час у першому педіатричному відділенні КНП «ТМДКЛ», укладено декларацію з лікарем-педіатром ОСОБА_10 . На прийомі у лікаря-педіатра дитина активна, але спілкується неохоче, комунікація утруднена. Фізичний розвиток середній по вазі при високому зрості. Для більш детального вивчення стану здоров`я дитини направлена на консультацію до ендокринолога та психолога. ІНФОРМАЦІЯ_5 дитина обстежена у ендокринолога - IMP (індекс маси росту) середній. Патологічних змін не виявлено. 01 березня 2021 року дитина консультована психологом. У процесі психологічного обстеження у дитини спостерігається задоволеність базових потреб. Дитина легко встановлює контакт з психологом.

Також при матеріалах справи наявні роздруковані фото малолітнього ОСОБА_3 , графіки відвідування дитини ОСОБА_2 за місцем проживання позивача, відео зображення відвідування дитини матір`ю та документи про відвідування малолітнім ОСОБА_3 навчального центру «Інтелектуал», які відповідачем і третьою особою визнаються, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо визначення місця проживання дитини.

Відтак, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

У виниклому між сторонами спорі ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати рішення № 519 виконавчого комітету Тернопільської міської ради «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини» від 15 липня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини друга і третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За положеннями статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частини першої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Згідно з частиною першою, другою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

З указаного вбачається, що законодавець визначив певний порядок вирішення батьками питання участі у виховані дитини. Так, у випадку якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Таким чином, законодавством встановлена варіативність вирішення цього питання, тобто батьки можуть його вирішити у судовому порядку або звернутися до відповідного органу опіки і піклування. Якщо хтось із батьків не погоджується із рішенням органу опіки та піклування, він може звернутися для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини до суду. У цьому випадку законодавство не вимагає окремого оскарження рішення органу опіки та піклування, оскільки частиною третьою статті 159 СК України встановлено, що суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

Предметом заявленого ОСОБА_1 позову є визнання незаконним та скасування рішення № 519 виконавчого комітету Тернопільської міської ради «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини» від 15 липня 2020 року.

При підготовці висновку органу опіки та піклування було взято до уваги направленні ухвалою Тернопільського міськрайонного суду матеріали цивільної справи № 607/25451/20 про визначення місця проживання малолітньої дитини, обстежено умови проживання матері та інформацію з служби у справах дітей Тернопільської РДА про обстеження умов проживання батька.

Тобто, на час вирішення виниклого між сторонами спору між батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має місце спір про визначення місця проживання дитини, який вирішується в судовому порядку в межах цивільної справи № 607/25451/20.

Відповідно до частини четвертої, п`ятої та шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Орган опіки та піклування діяв в межах своїх повноважень, а вирішення питання, щодо обґрунтованості висновку органу опіки та піклування належить до компетенції суду, який розглядає спір між сторонами про визначення місця проживання дитини.

Затверджений рішенням № 519 виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15 липня 202 року висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами та не може бути самостійним способом захисту. Тобто, оскаржувані дії безпосередньо не породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і не мають обов`язкового характеру.

Отже, ОСОБА_1 не був обмежений у праві захищати свій інтерес під час судового розгляду у справі № 607/25451/20, де предметом є визначення місця проживання дитини, а не ініціювати окрему судову справу щодо оскарження рішення органу опіки та піклування. Оскаржуване рішення № 519 виконавчого комітету Тернопільської міської ради «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини» від 15 липня 2020 року не породжує певних правових наслідків для ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 , оскільки батьки звернулися за вирішенням спору про визначення місця проживання дитини безпосередньо до суду, де спірне рішення оцінюється судом як один із доказів, який не має прерогативи над іншими доказами.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим (пункт 58 постанови від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б, пункт 63 постанови від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 зазначено, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у іншій справі.

У цій справі позивач не довів наявності окремого спору, а отже, і наявності свого правомірного інтересу в правовій визначеності, у зв`язку з чим суд вважає, що ОСОБА_1 обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, не довів порушення свого права або інтересу, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню.

Вказаний висновок суду повністю узгоджується із позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 09 червня 2021 року у справі № 370/408/19.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення № 519 виконавчого комітету Тернопільської міської ради «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини» від 15 липня 2020 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: виконавчий комітет Тернопільської міської ради,, місцезнаходження: вул. Листопадова, буд. 6, м. Тернопіль, 46001.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_11 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення суду складено 25 серпня 2021 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська