Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/46/21

08 липня 2021 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Круль І.В.

за участю: секретаря с/з Дроздюк І.В.

позивача ОСОБА_1

предст. відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богородчанської об`єднаної територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Богородчанської об`єднаної територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_4 , від імені якої 20 жовтня 1994 року посвідчено заповіт, згідно якого вона є спадкоємцем. ІНФОРМАЦІЯ_2 в суспільному часописі Богородчанщини «Слово народу» було розміщено повідомлення про необхідність її звернення до Богородчанської районної державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Після смерті тітки залишилося належне при житті майно у с. Горохолино Богородчанського району Івано-Франківської області. 08 грудня 2020 року вона звернулась до Богородчанської районної державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини, де дізналась про заповіт. Державний нотаріус повідомив про необхідність звернення до суду щодо продовження терміну подачі заяви про прийняття спадщини. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою від 13 січня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання

Ухвалою від 04 березня 2021 року залучено до участі по справі співвідповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою від 24 березня 2021 року продовжено відповідачу ОСОБА_3 строк для подання відзиву по справі.

Ухвалою від 24 травня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтрималаз наведених у позовній заяві підстав. Просить позов задоволити, визначити їйдодатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

Відповідач Богородчанська селищна рада подала суду заяву, в якій при вирішення спору покладається на розсуд суду. Просить розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позов не визнали та заперечили щодо наведених позивачем обставин та правових підстав. Просять врахувати, що 20 жовтня 1994 року дружина відповідача ОСОБА_4 належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Знаючи про заповіт ОСОБА_1 не подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для прийняття спадщини не має.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наведених нижче підстав.

Відповідно до ст.1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261- 1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

За правилами ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 45), яка перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 (а.с. 44).

20 жовтня 1994 року від імені ОСОБА_4 посвідчено заповіт на користь ОСОБА_1 (а.с. 4).

20 жовтня 1994 року від імені ОСОБА_3 посвідчено заповіт на користь ОСОБА_1 (а.с. 46).

Після смерті ОСОБА_4 11 серпня 2020 року у Богородчанській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 116/2020 (а.с. 47).

ОСОБА_3 11 серпня 2020 року подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини (а.с.5).

08 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Богородчанської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус повідомив її про пропущення терміну для прийняття спадщини та рекомендував звернутися до суду для продовження терміну для прийняття спадщини (а.с.5).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Посилання ОСОБА_1 , що їй стало відомо про необхідність звернення до нотаріуса для прийняття спадщини тільки після розміщеного повідомлення в суспільному часописі Богородчанщини «Слово народу» суд не бере до уваги.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи допитаний в якості свідка, ствердив, що ОСОБА_1 знала про наявність заповіту, посвідченого в її користь ОСОБА_4 і він разом з нею їздив до нотаріуса по питанню прийняття спадщини. Вони домовилися, що він успадкує майно після смерті дружини, а після його смерті майно успадкує син позивача. 13 серпня 2020 року він посвідчив заповіт в користь ОСОБА_5 , який є сином ОСОБА_1 (а.с.48).

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили, що позивачу ОСОБА_1 було відомо про смерть ОСОБА_4 та що тітка посвідчила заповіт на майно в її користь.

Позивачем не представлено доказів перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини або поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що про наявність заповіту їй стало відомо у липні 2020 року, тобто в межах строку для прийняття спадщини.

Суд вважає, що причина пропуску строку для прийняття спадщини у позивача є неповажна, тому їй слід відмовити у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до Богородчанської об`єднаної територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 липня 2021 року.

Суддя І.В. Круль