ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6302/21 Справа № 213/4166/19 Головуючий у першій інстанції: Алексєєв О. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою знаходився у зареєстрованому шлюбі, який 22 квітня 2014 року рішенням суду було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням суду від 16 листопада 2005 року з нього на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку, рішенням від 19 червня 2013 року стягнути аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/10 частини. З травня 2018 року син вирішив проживати з ним, тому підстави для сплати аліментів на утримання останнього на користь відповідача - відпали. Крім того, відповідач не надає кошти на утримання сина в добровільному порядку. Тому, позивач просив припинити стягнення на підставі рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2005 року з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути на його користь з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2021 року задоволено позовні вимоги, вирішено припинити стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2005 року у справі №2-1356/2005; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2019 року і до повноліття дитини; допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць; стягнути ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є сторони, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7).

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення (а.с.8).

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2005 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/ 4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 вересня 2005 року і до повноліття дитини, що підтверджується копією рішення (а.с.9).

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 травня 2013 року і до повноліття дитини, що підтверджується копією рішення (а.с.10).

Відповідно до довідок про доходи позивача, встановлено, що із заробітної плати останнього утримуються аліменти на утримання дітей на користь ОСОБА_1 (а.с.11-13).

Судом першої інстанції допитано в якості свідка неповнолітнього ОСОБА_3 , який пояснив, що він періодично проживає у бабусі - матері батька та у батька. Вона та батько утримують його, купують одяг та інші необхідні речі. Іноді, коли він просить, мати може надати кошти. Йому зручно проживати у бабусі, там для нього є окрема кімната. У батька він буває приблизно раз на тиждень.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно із ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснила, що вона хронічних захворювань не має; син фактично з червня 2018 року проживає з бабусею; відповідач надає щомісячно 1500,00 - 2000,00 грн. грошові кошти бабусі та сину на його утримання, однак доказів на зазначене надати не може.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 20.12.2013 перебували у шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2014 року, мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишились проживати, за згодою обох батьків, з матір`ю і на утримання яких з ОСОБА_2 за рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2005 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) та за рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.12.2008 в розмірі 1/10 частини його заробітку (доходу); встановивши, що між сторонами у судовому порядку питання щодо визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 не вирішувалося; встановивши, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з червня 2018 року постійно проживає з бабусею - матер`ю батька та у батька, і знаходиться на утриманні батька, - колегія приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правильного висновку щодо припинення стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 на користь відповідачки, що становить 1/4 частину його заробітку (доходу) та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачки.

Колегія наголошує, що рішення місцевого суду якнайкраще відповідає інтересам неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні батька, періодично проживає у своєї бабусі (матері батька) та у батька; з матір"ю не мешкає, відповідачкою не представлено доказів систематичного, регулярного надання нею матеріальної допомоги на утримання сина, що також визнано сторонами.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова