Справа № 617/330/21
Провадження № 2/617/338/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Вовчанськ Харківської області

Вовчанський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сербіненко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Пінчук К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вовчанськ Харківської області цивільну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди нанесеної Державі в наслідок втрати військового майна під час проходження військової служби за контрактом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди нанесеної Державі в наслідок втрати військового майна під час проходження військової служби за контрактом.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 по (по стройовій частині) від 19.12.2018 року за № 350 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 з 19.12.2018 року зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду командира 2 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільної-десантної роти військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 09.07.2020 року № 824 «про результати службового розслідування» лейтенанта військової служби за контрактом командира 2 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , було винним у нанесенні державі матеріальних збитків та притягнуто до матеріальної відповідальності на суму нанесених збитків у розмірі 12322,16 грн. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 09.07.2020 року №824, лейтенант ОСОБА_1 не оскаржував. До суду останній також не звертався. Від дати видачі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.07.2020 року за №824 «про результати службового розслідування» та до дня звільнення лейтенанта ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «а» у зв`язку із закінченням строку контракту, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.10.2020 року за №307, з грошового забезпечення лейтенанта ОСОБА_1 були проведені відрахування за матеріальні збитки нанесені державі у сумі 5568,27 грн. та станом на 31.10.2020 року розмір заборгованості становить 6753,89 грн. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2020 року №887 «про результати службового розслідування» лейтенанта військової служби за контрактом командира 2 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , було визнано винним у нанесенні державі матеріальних збитків та притягнуто до матеріальної відповідальності на суму нанесених збитків у розмірі 15635,40 грн. Наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2020 року №887, лейтенант ОСОБА_1 не оскаржував. До суду останній також не звертався. Від видання наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2020 року за №887 «про результати службового розслідування» та до дня звільнення лейтенанта ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «а» у зв`язку із закінченням строку контракту, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.10.2020 року за №307, з грошового забезпечення лейтенанта ОСОБА_1 були проведені відрахування за матеріальні збитки нанесені державі у сумі 5568,28 грн. та станом на 31.10.2020 року розмір заборгованості становить 10067,12 грн.

Загальна сума нестягнутої матеріальної шкоди нанесеної лейтенантом ОСОБА_1 державі становить 16821,01 грн.

Керуючись нормами ст.16, 22, 1166 Цивільного кодексу України та п.11 Стату внутрішньої служби Збройних Сил України відповідач зобов`язаний відшкодувати частину невідшкодованої шкоди військовій частині НОМЕР_1 у розмірі 16821,01 грн.

Відповідач надав відзив на позов, в якому позов не визнає, просить відмовити у повному обсязі. Зазначає що додані до позову документи не містять жодних відомостей про те, що саме з його вини державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків. Накази командира військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2020 року № 887 та від 09.07.2020 року № 824, ним не оскарженні, оскільки з ними його не було ознайомлено, накази були доведені йому 02.11.2020 року після закінчення контракту. Всі відрахування здійснювались без його відома. Ним виконувалися накази безпосереднього начальника керівника. При здійсненні належного прийому-передачі запчастин присутнім не був, підпису не ставив. Порядок притягнення його до матеріальної відповідальності було не дотримано.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. У позову зазначив про проведення судового розгляду без участі представника військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. У відзиві зазначив про розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали та обставини справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно даних витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.12.2018 року за № 350, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 з 19.12.2018 року зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду командира 2 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільної- десантної роти військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 09.07.2020 року № 824 «про результати службового розслідування» молодшого лейтенанта ОСОБА_1 командира 2 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десант військової частини НОМЕР_1 притягнуто до матеріальної відповідальності за неналежне виконання обов`язків військової служби, що призвело до нанесення державі збитків на загальну суму 12322,16грн.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2020 року №887 «про результати службового розслідування» молодшого лейтенанта ОСОБА_1 командира 2 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності за шкоду заподіяну державі внаслідок нестачі комплектуючих Т-70 №07ЛТ8117 та дострокового виходу з ладу двигунів ЗМЗ-4905 №Ш05МТ4646, №К08МТ7674, на загальну суму 15635,40 грн.

Згідно Виписок з книги обліку грошових стягнень і нарахувань № 84 за номенклатурою 2020 року з грошового забезпечення лейтенанта ОСОБА_1 були проведені відрахування за матеріальні збитки нанесені державі за Наказом № 887 від 29.07.2020 року сума 5568,28 грн., за Наказом № 824 від 09.07.2020 року сума 5 568,27 грн.

Невідшкодованими залишаються грошові кошти в сумі 16821,01 грн.

Згідно даних витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 по (по стройовій частині) від 21.10.2020 року за № 307, лейтенанта ОСОБА_1 , командира 2 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільної-десантної роти військової частини НОМЕР_1 з 31.10.2020 року виключено із списків особового складу частини.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

За загальним правилом, передбаченим ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом частини четвертої статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною четвертою статті 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли у зв`язку із заподіянням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При визначення предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Судом встановлено, що із змісту позовних вимог вбачається, що думку позивача ОСОБА_1 завдав шкоду державі в особі військової частини виконуючи обов`язки командира 2 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільної-десантної роти військової частини НОМЕР_1 , тобто у період проходження військової служби.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписи ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Наведені норми права прямо передбачають, що військова служба є публічною службою.

Тобто ОСОБА_1 перебуваючи на посаді військовослужбовця, що відноситься до публічної служби, з підстав неналежного виконання службових обов`язків, пов`язаних з виконанням завдань і функцій державного органу, чим на думку позивача заподіяв шкоду, яка підлягає стягненню з нього в судовому порядку.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас, у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України.

З урахуванням наведеного, даний спір підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 (провадження № 11-892апп18), від 12 грудня 2018 року у справі № 734/3102/16-ц (провадження № 14-481цс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) та від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18 (провадження № 11-574апп19).

Так, сталою практикою Верховного Суду визначено, що спори про заподіяння шкоди військовослужбовцем підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби.

Враховуючи викладене, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, при закритті провадження у справі суд постановлює ухвалу, а також вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, сплачена сума судового збору при звернення до суду поверненню позивачу.

Керуючись ст.255, 256, ст. 4,19 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди нанесеної Державі в наслідок втрати військового майна під час проходження військової служби за контрактом закрити.

Роз`яснити позивачу, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Харківській області (м. Харків, вул. Бакуліна, 18) здійснити повернення Військовій частині НОМЕР_1 суми сплаченого судового збору відповідно до платіжного доручення № 695 від 19.03.2021 року у розмірі 2270 грн.
Оригінал платіжного доручення № 695 від 19.03.2021 року у розмірі 2270 грн., після набранням ухвалою законної сили повернути позивачу Військовій частині НОМЕР_1 .
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду через Вовчанський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя