КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року місто Київ.

Справа 363/1099/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13130/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепи О.В.

суддів Кравець В.А., Шкоріна О.І.

при секретарі Міщенко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року ( у складі судді Лукач О.П., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня) про закриття провадження

в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

17 березня 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області в порядку окремого провадження надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області, а саме встановити факт того, що вона у період з 4 вересня 2000 року до

12 вересня 2003 року працювала помічником приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Грішиної Галини Борисівни та має стаж роботи помічником нотаріуса більше трьох років.

В обґрунтування поданої заяви, ОСОБА_1 зазначає, що нині вона є діючим державним реєстратором Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області з 11 січня 2021 року. Під час роботи у заявника виникло питання щодо вирахування її трудового стажу, що впливає на розмір заробітної плати та порядок присвоєння категорій посадовим особам місцевого самоврядування. Трудовий стаж роботодавцем вираховувався на підставі поданих нею документів. В першу чергу трудовий стаж вираховувався на підставі записів трудової книжки.

1 березня 2021 року вона звернулася до роботодавця з листом щодо вирахування їй додаткового трудового стажу, що не був зафіксований в трудовій книзі та нараховував більше трьох років на посаді помічника нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Грішаніної Галини Борисівни, а саме стаж з 4 вересня 2000 року до 12 вересня 2003 року.

Заявник зазначає, що у 2009 році її було прийнято на роботу на посаду юрисконсульта до Державного підприємства Міністерства оборони України «Благодатне». На цьому підприємстві були постійні спори між колишніми та діючими на той час керівниками, внаслідок чого її трудову книжку було втрачено. У травні 2010 року ОСОБА_1 звільнилася з Державного підприємства Міністерства оборони України «Благодатне» та з 7 червня 2010 року почала працювати юрисконсультом на Державному підприємстві Міністерства оборони України «Харківський проектний (науково-дослідний) інститут», у якому їй оформлено дублікат трудової книжки. Відомості до трудової книжки заносилися на підставі наданих ОСОБА_1 довідок, проте довідку від нотаріуса Грішиної Г.Б. надати було неможливо, оскільки на той час вказаний нотаріус припинила свою нотаріальну діяльність та знищила печатку нотаріуса. У зв`язку з цим, запис про її трудову діяльність у нотаріуса Грішиної Г.Б. з 4 вересня 2000 року до 12 вересня 2003 року не внесено.

У заяві ОСОБА_1 вказує, що встановлення факту її роботи в період з 4 вересня

2000 року до 12 вересня 2003 року помічником приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Грішиної Г.Б. має для неї юридичне значення та необхідне їй для подачі нарахування відповідно до закону вірної кількості трудового стажу, внаслідок чого буде нараховуватися фонд заробітної плати. Вважає, що іншого способу для встановлення факту трудового стажу немає, звернулася до суду із цією заявою.

Факт роботи у нотаріуса заявник підтверджує трудовим договором від 4 вересня

2000 року, укладеним між нотаріусом Грішиною Г.Б. та ОСОБА_1 , нотаріально посвідченою заявою Грішиної Г.Б. , копією свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю Грішиної Г.Б., копією реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності Грішиної Г.Б. , нотаріально посвідченими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення - закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , відповідно до поштової відмітки 03.08.2021 року звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, та постанови нову, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що закритгя провадження у справі можливе тільки якщо у ході розгляду справи з`ясується, що особа, яка звернулася до суду, не має на це права. Однак у позивача наявне таке право, тому вважає, що закриття провадження у справі порушує закон, суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи, надав їм неправильну правову оцінку, невірно встановив правовідносини та обставини, викладені в заяві. Суд передчасно та необгрунтовано закрив провадження на підставі ч. 2 ст.255 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Представник Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення заявника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що в окремому провадженні не може бути встановлений факт наявності трудового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється органами Пенсійного фонду України, а не в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ч. 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, мають юридичний характер, тобто відповідно до закону викликають юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту трудового стажу необхідно для нарахування їй відповідно до закону вірної кількості трудового стажу, внаслідок чого буде нараховуватися фонд заробітної плати.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у постанові Пленуму від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок

№ 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подана заявником заява не може розглядатися у порядку цивільного судочинства, а повинна вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що їй встановлення трудового стажу необхідно для визначення розміру заробітної плати з урахуванням дійсного трудового стажу , а не для призначення пенсії не впливають на правильність висновків суду, оскільки Верховним Судом України при розгляді подібних заяв про встановлення факту наявності трудовогого стажу на конкретній посаді зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг).

Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності порядку для встановлення стажу роботи для отримання надбавки по зарплаті, колегія суддів вважає безпідствними, оскільки Порядок № 637 може бути застосований і до правовідносин які виникли у заявника.

Встановивши на даний час через Пенсійний фонд факт наявності трудового стажу, який не зазначений в трудовій книжці заявника, остання зможе використати прийняте рішення в подальшому і для призначення пенсії. Слід зазначити, що до Пенсійного Фонду з заявою про встнаовлення трудового стажу особа може звернутись не лише досягнувши пенсійного віку, а й завчасно, так як чим раніше особа звертається, тим більше в неї можливості надати докази на підтвердження такого трудового стажу.

А відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його постановленні, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року про закриття провадження залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2021 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.І. Шкоріна