Справа № 487/744/21
Провадження № 2/487/1336/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

27.04.2021 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Притуляк І.О., за участю: секретаря судового засідання Янковець Г.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

ВСТАНОВИВ

03 лютого 2021 року представник позивача адвокат Ярмолович О.Є. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання 19.09.2021, але не більше ніж до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що від шлюбу, який було розірвано 11.06.2003 року, сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із матір`ю. На даний час дочка є повнолітньою і навчається у «Міжнародному Університеті Лімбурга» (Бельгія), в якому проходить повний курс навчання на очному відділені, відповідно не має змоги працювати та отримувати доходи. Таким чином, вона потребує матеріальної допомоги для продовження навчання.

Проте, після досягнення дочкою повноліття відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, не є інвалідом, інших дітей на утриманні не має, непрацездатних батька чи матері на його утриманні не перебуває.

Тому, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на повнолітню дочку у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання 19.09.2021 року, але не більше ніж до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

Крім того просила стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Вищенаведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за їх з позивачем відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду позовної заяви був повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів.

Суд, дослідивши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).

Повнолітня донька зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з матір`ю (Витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №4810-; Довідка Ф-3 від 06.08.2019 №1040).

Відповідно до Довідки за 2020-2021 академічний рік з Міжнародного Університету Лімбурга б/н, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована студенткою на навчання за спеціальністю «Бакалавр Біомедичних Наук» на період з 21.09.2020 до 19.09.2021.

Згідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадку.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст.ст. 182, 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, з умовами, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки на період її навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України.

Вказане узгоджується з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, в якій зазначено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан батьків дитини, які працюють та отримують систематичний дохід у вигляді заробітної плати, стан здоров`я матері відповідача та потребу у додаткових витратах на її лікування.

Враховуючи вищенаведене а також той факт, що навчається на денній формі навчання на бюджетній основі та обмежена у можливості працювати, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Таким чином з відповідача належить стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі позову до суду - 03.02.2021 року до 19.09.2021 року.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Виходячи з положень ст. 137 ЦПК України до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано копію Договору про надання правової допомоги №19 від 06 серпня 2019 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Ярмоловича Олексія» в особі засновника Ярмолович О.Є, копію Додаткової угоди до вищевказаного договору №19 від 06.08.2019 року, звіт про виконану роботу від 22.01.2021 року на суму 3000 грн., акт Приймання-передачі наданої правової допомоги від 22.01.2021 року, рахунок-фактуру від 22.01.2021 року на суму 3000 грн., копію квитанції №N1DTE3535М від 29.01.2021.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням вищезазначеного, враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатами по участі у судових засіданнях; значення справи для ОСОБА_1 , суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн., які були фактичними та обґрунтовано неминучими для позивача.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст.10, 18, 23, 76, 279, 258, 259, 263-265, 352, 354, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі позову до суду - 03.02.2021 року до завершення навчання - 19.09.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: І.О. Притуляк