КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Київ

Справа № 755/13063/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/6520/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Чех Н.А. 22 лютого 2021 року у місті Києві, дата складення повного тексту ухвали не зазначена, у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за минулий час,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за минулий час - залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що при подачі позовної заяви позивачем не було подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат. У зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у постановленні додаткового рішення.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням позивач ОСОБА_1 , її представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судових витрат було надіслано до суду першої інстанції в межах визначених ч.8 ст. 141 ЦПК України. Крім того, представник позивача у своїй заяві про розгляд справи за відсутності сторони позивача зазначав про стягнення судових витрат у даній справі, однак судом першої інстанції дані обставини проігноровано. Також вказує, що позивачем на підтвердження розміру понесених судових витрат було надано до суду договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі та копію квитанції про сплату коштів.

На підставі викладеного просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити. Судові витрати пов`язані з поданням апеляційної скарги стягнути з ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 вказує на те, що 26 січня 2021 року ОСОБА_1 на розгляд суду першої інстанції було подано заяву про виправлення описки, за результати розгляду цієї заяви 29 січня 2021 року було винесено ухвалу про виправлення описки. В подальшому, а саме 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 на розгляд суду першої інстанції було подано заяву про ухвалення додаткового рішення. Разом з цим, виходячи з положень ст. 171 ЦПК України, ОСОБА_1 маючи намір стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу мала б подати відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення судового рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі позивач зробила про це відповідну заяву, а саме не пізніше 01 лютого 2021 року. Проте, такі дані не були вчинені ані позивачем ані її представником. А тому така заява була подана з пропуском строку передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду заяви повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2020 року позивач звернулась до суду із позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку до досягнення нею повноліття, а також аліментів за минулий час, з моменту розірвання шлюбу та по день подачі позову до суду (з 11 травня 2010 року по 10 вересня 2020 року) в розмірі 20066,70 грн.

Позов від імені позивача було подано представником - адвокатом Міхальовим А.О., повноваження якого підтверджуються ордером виданим АО «ТАНЕМ» та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю /а.с.21,22/.

Представник позивача адвокат Міхальов А.О. подав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а також заявив про витрати на правову допомогу, докази яких будуть надані після винесення рішення у справі протягом п'яти днів. Додатково представник зазначив, що відзив на позовну заяву отримано 25 січня 2021 року, відповідь на відзив подавати не буде /а.с.70/. Відповідач до суду не з'явився. Розгляд справи проведено у відсутність сторін /а.с.71/.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за минулий час задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з з ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання судових витрат, згідно з штампом поштового відділення 29 січня 2021 року /а.с.103/. В заяві вказується про понесення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн, на підтвердження чого надані: копія договору про надання правничої допомоги укладеного між АО «Тандем» та ОСОБА_1 07 вересня 2020 року, акт примайння-передачі послуг від 26 січня 2021 року, квитанція банківської установи від 26 січня 2021 року /а.с.97-102/.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

В порядку визначеному ч.ч. 1-3,8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 270 ЦПК України передбачено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ТАНДЕМ» договір про надання правової допомоги був укладений 07 вересня 2020 року, тобто до подачі позову до суду. Разом з позовом стороною позивача був наданий ордеру виданий адвокатським об`єднанням адвокату Міхальову А.О. на представлення інтересів ОСОБА_1 в Дніпровському районному суд м. Києва та копія його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. На виконання умов договору представником позивача було складено та подано позовну заяву. Проте у позовній заяві ним не було заявлено про компенсацію витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги, не було надано і попереднього розрахунку цих судових витрат.

До початку розгляду справи представником позивача було здійснено заяву про витрати на правничу допомогу, розмір яких буде заявлено протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Докази на підтвердження судових витрат були подані в межах п`ятиденного строку, їх достовірність сторонами не оспорюється.

Проте, виходячи з положень ч.8 ст. 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду сторона має право подати докази на підтвердження судових витрат, за умови, що вона зробила про це відповідну заяву. Конструкція даної норми свідчить проте, що в ній мова йде про заяву щодо надання доказів на підтвердження судових витрат у п`ятиденний строк після ухвалення рішення. При цьому положення ст. 134 ЦПК України визначають обов`язок сторони разом з першою заявою по суті спору подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Першою заявою по суті для позивача є позовна заява. Наслідком недодержання цього обов`язку, є право суду відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені заяви про прийняття додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук