Справа № 519/138/20
2/519/141/21
У Х В А Л А

30.08.2021 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

розглянувши в судовому засіданні заяву відповідача та його представника адвоката Харченко А.В. про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Южного міського суду Одеської області Барановської З.І. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

24.05.2021 до суду надійшла заява про відвід судді Барановської З.І. від відповідача ОСОБА_2 , зі змісту якої вбачається, що суддя не може брати участь у розгляд і вказаної цивільної справи, так як вона заінтересована у результаті розгляду справи, тому підлягає відводу.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Харченко А.В., підтримав дане клопотання, а також самостійно заявив відвід судді Барановській З.І., оскільки вона розглядала іншу цивільну справу щодо тих же самих осіб про виселення тривалий час, а також секретар Гнатюк Л.М. вела приватні бесіди з представником позивача щодо даної справи і адміністративної справи перед початком розгляду справи та не перевірила явку учасників.

Згідно ст.36 ч.1. п.4 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Викладені в заяві про відвід доводи відповідача та його представника щодо неупередженості судді є необґрунтованими, оскільки будь-якими об`єктивними даними не підтверджуються, а також відсутні підстави для відводу судді, передбачені ст.ст.36-38 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1 необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та свобод....».

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справи Лавенте проти Латвії зазначив, що по-перше йдеться про суб`єктивний підхід для того, щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку кожного судді в конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість, або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосовувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитись чи надає суд певні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою. («Пуллар проти Сполученого Королівства», «Томанн проти Швейцарії», «Дактарас проти Литви» та «Мироненко та Мартиненко проти України»).

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини наголошує, що навіть самі лише сумніви "розсудливого спостерігача" в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд (справи "Ферантелі та Сантанджело проти Італії", "Хаусчілд проти Данії" та "Веттштайн проти Швейцарії").

Таким чином, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумнівів у сторін щодо неупередженості судді Барановської З.І., суд приходить до переконання, що судді Барановській Земфірі Ільїмдарівні необхідно заявити самовідвід.

Дана заява підлягає вирішенню на підставі ч.5 ст.40 ЦПК України, враховуючи що в Южному міському суді Одеської області здійснює правосуддя менше трьох суддів.

Керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Харченко А.В. про відвід судді Барановської Земфіри Ільїмдарівни відмовити.

Заявлений самовідвід суддею Барановською Земфірою Ільїмдарівною по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Цивільну справу №519/138/20 провадження 2/519/141/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя передати до канцелярії Южного міського суду Одеської області для визначення складу суду, у порядку встановленому ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З. І. Барановська