У Х В А Л А

31 серпня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., ознайомившись з заявою-скаргою ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за участю стягувача КП «Водоканал м. Ужгорода» про заміну сторони виконавчого провадження та зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Двадцять сьомого серпня 2021 року до Ужгородського міськрайонного суду Закрапатської області надійшла заява-скарга ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за участю стягувача КП «Водоканал м. Ужгорода» про заміну сторони виконавчого провадження та зняття арешту з майна.

Зі змісту заяви-скарги ОСОБА_1 вбачається, що вона подана у порядку ст. 442, 447 ЦПК України, тобто у порядку вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших посадових осіб та у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Разом з цим, заявником не додано до вищевказаної заяви-скарги доказів їх надіслання (надання) іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Таким чином, суддя дійшов до висновку про те, що заяву-скаргу ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Разом з цим, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з заяви-скарги, заявником об`єдано в один процесуальний документ дві різні за змістом заяви з процесуальних питань:

1) заяву про заміну про заміну сторони виконавчого провадження, порядок розгляду якої визначений розділом ІV ЦПК «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах», а саме статтею 442 ЦПК України, якою визначений строк розгляду даної заяви, суб`єктний склад, порядок вирішення зазначеного питання та інші особливості розгляду даної категорії справи;

2) скаргу на дії державного виконавця, порядок розгляду якої визначений розділом VII ЦПК «Судовий контроль за виконанням судових рішень», для якої притаманні відмінні від порядку розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження особливості.

У зв`язку з вищенаведеним, поєднання у одному процесуальному документі вимог, що розглядаються у порядку різних норм цивільного процесуального законодавства суперечить вимогам ЦПК України.

Разом з цим, у скарзі на дії державного виконавця, поданій у порядку ст. 447 ЦПК України, ОСОБА_1 ставить питання щодо зняття арешту з майна, спадкоємцем якого є сам заявник.

У постанові від 22 січня 2020 року у справі № 340/25/19 за позовом фізичної особи до органу державної виконавчої служби про визнання неправомірною відмови щодо зняття арешту з майна та зобов`язання зняти арешт Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для визначення юрисдикції суду необхідно встановити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби з накладення арешту на певне майно, то такий спір треба розглядати за правилами адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності чи іншого речового права, то ці спори слід розглядати за правилами цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. Оскільки підставою позову позивачка визначила наявність арешту, накладеного на невизначене майно спадкодавця, що перешкоджає їй в оформленні спадкових прав на нерухоме майно, Велика Палата Верховного Суду вважала, що позов спрямований на захист цивільних прав позивачки, пов`язаний з оформленням права власності на спадкове майно та фактично є різновидом негаторного позову, який треба розглядати за правилами цивільного судочинства.

З скарги ОСОБА_1 не вбачається, що зняття арешту пов`язане з неправомірними діями виконавця, пов`язані з накладенням арешту на майно. Натомість, зі скарги вбачається, що питання скасування арешту майна, спрямоване на захист цивільних прав позивача, пов`язаний з оформленням права власності на спадкове майно, а отже таке питання слід розглядати у порядку позовного провадження за правилами цивільного судочинства, а не у порядку судового контролю за виконанням рішень.

Керуючись ст. ст. 183, 442, 447 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву-скаргу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження та зняття арешту з майна залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Суддя Н.І. Зарева