Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3105/19
Провадження 6/711/175/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - Демчика Р.В.,

при секретарі - Бузун Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дан А.І. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Центрального ВДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Дан А.І. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на виконанні у Центральному ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 60984747 з примусового виконання виконавчого листа № 711/3105/19 від 19.12.2019, який видав Придніпровський районний суд м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно», грошових коштів у сумі 62257,51 грн. Станом на 29.03.2021 року ОСОБА_1 рішення суду не виконала, повністю борг не сплатила. Залишок заборгованості становить 53 825.22 грн.

Державним виконавцем винесено: постанову про відкриття виконавчого провадження № 60984747 та направлено рекомендованою кореспонденцією боржнику; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 60984747, яку сторонам направлено до відому;

постанову про стягнення виконавчого збору, яку направлено сторонам виконавчого провадження до відому; постанову про арешт коштів боржника, яку направлено відповідним фінансовим установам для виконання, а сторонам виконавчого провадження до відому; постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено до ТОВ "БОМОНД ГРУПП", для виконання, а сторонам виконавчого провадження до відому; постанову про арешт майна боржника, яку направлено відповідним реєструючим органам для виконання, а сторонам виконавчого провадження до відому.

Державний виконавець вказує, що згідно з відповіддю на запит № 899313043 за боржником відсутні зареєстровані транспортні засоби.

За даними відповіді на запит № боржниця отримує дохід в ТОВ «БОМОНД ГРУП». У подальшому, за адресою підприємства було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Згідно до відповіді на запит № боржник не отримує пенсію у Пенсійному фонді України.

Згідно з витягом № 250209574 з державного реєстру прав на нерухоме майно за боржником зареєстровані земельні ділянки з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, що підлягають під дію мораторію на продаж землі.

Крім того, Управлінням з питання державної реєстрації Черкаської міської ради надано відповідь № 13812-01-10 від 27.07.2020, з якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 27.07.2020 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.12.1998 по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.11.2013 по теперішній час.

Крім того, 19.02.2021 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання боржниці, а саме: АДРЕСА_1 , але доступу до квартири для перевірки майнового стану боржника отримати не вдалося, про що складено відповідний акт державного виконавця та залишено виклик державного виконавця на 22.02.2021

22.02.2021 боржниця не з`явилася на виклик державного виконавця, залишеного 19.02.2021 у формі наклейки на вхідні двері квартири. Про причини неявки державного виконавця не повідомила.

Станом на 29.03.2021 року вищевказане рішення суду не виконано, борг повністю не погашено.

Державним виконавцем вчинено всі дії, спрямовані на своєчасне виконання виконавчого листа № 711/3105/19 від 19.12.2019, який видав Придніпровський районний суд м. Черкаси, але у зв`язку з невиконанням обов`язку боржником, передбаченим п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», порушується право стягувача на виконання рішення суду, що гарантоване державою.

Таким чином, державний виконавець просить суд надати дозвіл Центральному відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусове проникнення до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану боржника та виявлення ліквідного майна, на яке можливо звернути стягнення у рахунок погашення боргу.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю Придніпровського районного суду м.Черкаси Демчика Р.В. визначено для розгляду судової справи № 711/3105/19 (провадження № 6/711/175/21).

Вказане подання прийняте та призначене до судового розгляду.

У судове засідання представник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився. До початку розгляду справи подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Подання підтримав в повному обсязі.

Сторони та інші заінтересовані особи у судове засідання не викликались, відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України.

Враховуючи думку державного виконавця, дослідивши подання про примусове проникнення до житла боржника та письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 60984747 з примусового виконання виконавчого листа № 711/3105/19 від 19.12.2019, який видав Придніпровський районний суд м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ВП «Черкаська ТЕЦ» ПРАТ «Черкаське хімволокно», грошових коштів у сумі 62257,51 грн.

Державним виконавцем отримана інформація про те, що за боржницею ОСОБА_1 відсутні зареєстровані транспортні засоби; вона працює та отримує дохід в ТОВ «БОМОНД ГРУП»; у Пенсійному фонді України пенсію вона не отримує. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 230079496 від 28.10.2020) ОСОБА_1 належить 5/12 земельної ділянки (к/н :26:003:0129) та 5/12 земельної ділянки (к/н :29;001;0007) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, на запит державного виконавця Управлінням з питання державної реєстрації Черкаської міської ради надано відповідь № 19408-01-10 від 23.09.2020, з якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.12.1998 по теперішній час та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.11.2013 по теперішній.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Суд зазначає, що недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції Україниі міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якою встановлено межі застосування обмежень прав, обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайньою мірою з усіх заходів, що можуть бути застосовані для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

19.02.2021 року та 23.02.2021 року державним виконавцем здійснено виходи за місцем проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Двері квартири ніхто не відчинив, про що складено відповідні акти. Між тим, у вказані дати боржниця до державного виконавця не з`явилася, про причини неявки не повідомлено.

Згідно пункту 8 розділу I «Загальні положення» Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 № 512/5(зі змінами), акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Однак, суд звертає увагу, що зазначений акт державного виконавця було складено без участі понятих та в ньому відсутні відмітки про наявність/відсутність під час його складання: стягувача, боржника, понятих.

Крім того, суд також звертає увагу, що зазначені матеріали подання не містять документів про отримання боржником вимоги про здійснення виходу державним виконавцем за адресою боржника для здійснення виконавчих дій.

Згідно статті 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні Європейського суду "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року визначено що за змістом пункт 1 статті 6 Конвенції та згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються і орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного чи приватного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_1 перешкоджає вільному доступу державного виконавця до квартири АДРЕСА_2 . Доданий до подання акт державного виконавця, вище досліджений, не може вважатися таким доказом, оскільки його форма не відповідає вимогам чинного законодавства. Будь-яких інших доказів на підтвердження факту умисного створення перешкод з боку боржника для проведення виконавчих дій державним виконавцем суду не надано.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що матеріали подання про примусове проникнення до житла боржника не містять даних про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та перешкоджає вчиненню виконавчих дій.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про те, що подання є необґрунтованим та передчасним, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11-13, 258- 260, 263, 439 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дан А.І. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий: Р. В. Демчик