Справа № 752/8140/21
Провадження № 2/752/6174/21
РІШЕННЯ

Іменем України

09 серпня 2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

з участю секретаря - Венгерчук В.В.,

розглянувши в приміщенні суду в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягають виконанню, -

в с т а н о в и в:

У березні 2021р. ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з вищенаведеним позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 03.10.2020р. і зареєстрований в реєстрі за № 4037 таким, що не підлягає виконання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за вказаним виконавчим написом нотаріуса стягується заборгованість за кредитним договором № 647/3-272 від 25.12.2007р., за яким кінцевий термін погашення заборгованість - 24.06.2009р., проте, в порушення трирічного строку у спірному виконавчому написі нотаріуса стягується заборгованість за період з 01.06.2017р. по 01.06.2020р. Позивач зазначає, що кредитний договір нотаріально не посвідчено; не перевірено безспірність заборгованості.

В позові вказується, що приватним нотаріусом в порушення ст.13-1 Закону України «Про нотаріат», відповідно до положення якої, нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якої працює, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Лучиком Т.В. вчинено нотаріальну дію поза межами його нотаріального округу.

Оспорюваний виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено з порушенням ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат».

Позивач просить судові витрати покласти на відповідача, справу розглянути без його участі у спрощеному порядку.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 31.03.2021р. позовну заяву залишено без руху (а.с47).

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 14.04.2021р. відкрито провадження про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с.80,81).

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 14.04.2021р. за заявою позивача забезпечено позовом шляхом зупинення виконання оспорюваного виконавчого напису (а.с.82-84).

Про розгляд справи учасники справи належним чином повідомлені (а.с.85-87).

Відповідно положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін підставі наданих доказів.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому вказується, що відповідно Закону України «Про нотаріат», нотаріус при вчиненні виконавчого напису має лише право вимагати додаткові документи; позивачем за кредитним договором станом на 03.10.2020р. не виконано зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, відтак, відповідач правомірно звернувся за захистом своїх порушених прав щодо стягнення заборгованості за остання три роки; позивачем не надано підтвердження, що нотаріальні дії нотаріусом вчинено поза межами його нотаріального округу.

Дослідивши надані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішенні спору, судом встановлено наступне.

За матеріалами справи, 25.12.2007р. у м.Миколаєві між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 647/3-272, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн. зі сплатою 28% річних з кінцевим терміном повернення - 24.06.2009р. (а.с.29,30).

Відповідно до виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 03.10.2020р. і зареєстрований в реєстрі за № 4037, стягується з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» (правонаступник Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк») заборгованість за кредитним договором № 647/3-272 від 25.12.2007р. за період з 01.06.2017р. по 01.06.2020р., яка складається з:

простроченої заборгованості за сумою кредиту - 14 167,00 грн.;

простроченої заборгованості за процентами та комісією - 25 155,07 грн.;

строкової заборгованості за сумою кредиту - 0,00 грн.,

строкової заборгованості за комісією та процентами - 0,00 грн.

штрафні санкції - 0,00 грн.

За вчинення виконавчого напису нотаріусом - 1500,00 грн. Загальна суму заборгованості - 40 822,07 грн. (а.с.59).

Постановою ВП № 63979641 від 22.12.2020р. приватного виконавця виконавчого Миколаївської області Куліченком Д.О. відкрито виконавче провадження про примусове виконання оспорюваного виконавчого напису (а.с.56).

Як вбачається, оспорювані виконавчі написи приватного нотаріуса вчинено на підставі положення постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Оспорюваний, виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено 03.10.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року.

На момент вчинення спірного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована.

Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.

Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 38 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи наведене, вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, є безпідставними.

Вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази суд вважає, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, отримання позивачем вимоги банку, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, судові витрати понесено зі сплатою судового збору в сумі 908,00 грн. за звернення до суду з позовною заявою та за подання заяви про забезпечення позову, як вказано вище ухвалою суду позов забезпечено, в сумі 454,00 грн., що документально підтверджено (а.с.1,2).

На підставі положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне в зв`язку із задоволенням позову щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 908,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн., що загалом становить - 1362,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст..12, 76,81,89, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягають виконанню, - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 03 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення заборгованості за кредитним договором № 647/3-272 від 25 грудня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 4037, таким що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, місцезнаходження 03150, м.Київ, вул. В.Васильківська, буд.100) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривни 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Голосіївський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В.Слободянюк