Справа №443/229/21
Провадження №2/443/931/21
РІШЕННЯ

іменем України

20 липня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань - Кушнір М.І.,

представника позивача - адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ..

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території колишньої Монастирецької сільської ради, площею 0,54 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_6 від 18.02.2003 року, а також житловий будинок в АДРЕСА_1 . Згідно довідки Монастирецької сільської ради №129 від 13.02.2019 року ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в с. Монастирець Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що його дружина, ОСОБА_3 , була постійно зареєстрована та проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 до дня його смерті, де проживала до 2005 року. У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради заповіту від громадянина ОСОБА_4 не посвідчувалося. Оскільки заповіту не було, то спадкування відбулося за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку пай на території колишньої Монастирецької сільської ради, площею 1,27 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0159579 від 19.02.2003 року. Також у склад спадщини входить право на земельну частку пай на території колишньої Монастирецької сільської ради, площею 0,54 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_6 від 18.02.2003 року, що належало її чоловікові ОСОБА_4 , яке вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка, однак юридично не оформила. Окрім того, у склад спадщини увійшов житловий будинок в АДРЕСА_1 , що належав колгоспному двору, головою якого був чоловік померлої - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний будинок був фактично успадкований ОСОБА_5 , проте юридично не оформлений. Згідно довідки Монастирецької сільської ради №130 від 13.02.2019 року, ОСОБА_3 до 2005 року була зареєстрована та проживала в селі Монастирець Жидачівського району Львівської області. З 2005 року переїхала на постійне місце проживання в м. Енергодар Запорізької області. У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради 17.01.2007 року посвідчено заповіт від громадянки ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі під №4. На день смерті ОСОБА_3 заповіт не змінено і не скасовано.

Згідно довідки виконавчого комітету Водянської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області №81 від 29.01.2020 року, ОСОБА_3 1932 року народження дійсно мешкала за адресою, АДРЕСА_2 , з 2005 року та по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 була її дочка і відповідно сестра позивача - ОСОБА_2 , однак вона спадщину не прийняла та заявами від 14.09.2018 року вона підтвердила, що спадщину після смерті своїх батьків не приймала та на неї не претендує.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_3 у зазначені строки він не звернувся до нотаріуса з метою оформлення права на відкриту спадщину, через те, що постійно перебував за кордоном, заробляючи кошти на утримання сім`ї та лікування сина з інвалідністю. На його утриманні перебуває його син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Нажаль, син є інвалідом 3 групи з дитинства із діагнозом "Вроджений звих лівого стегна". Дружина позивача - ОСОБА_7 є опікуном ОСОБА_6 . У період з 2007 року по 2012 роки ОСОБА_6 неодноразово перебував на лікуванні в хірургічному відділенні Обласної дитячої спеціалізованої клінічної лікарні в м. Львові. Зокрема 15.02.2007 року йому було проведено операцію "Корегуюча остеотомія лівої стегнової кістки. Металоостеосинтез пластиною. Остеотомія тазу зліва по Шанцу." У 2011 році йому було проведено операцію "Видалення пластини". Зазначені факти підтверджуються відповідними витягами з історії хвороби. Операції, лікування, реабілітація потребували значних коштів. Матір ОСОБА_6 - ОСОБА_7 працювати не мала можливості, через те, що доглядала сина. За таких обставин позивач був змушений самотужки заробляти кошти на утримання сім`ї та на лікування сина. З метою заробітку коштів на утримання сім`ї та лікування сина, позивач почав їздити до Чеської республіки на роботу. Після похоронів матері позивач був змушений на тривалий термін поїхати у Чеську республіку, щоб отримати документи, на офіційне працевлаштування, про що свідчить витяг із торгового реєстру, доданий до позову.

Стверджує, що скрутне матеріальне становище, перебування позивача за кордоном з метою заробітку коштів на утримання сім`ї та на лікування сина, призвели до пропуску ним терміну для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 23.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провавадження.

Ухвалою від 27.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає, та просить позов задоволити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Монастирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 03.08.2003 року (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території колишньої Монастирецької сільської ради, площею 0,54 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_6 від 18.02.2003 року, а також житловий будинок в АДРЕСА_1 . Даний будинок належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 , що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_6 від 18.02.2003 року та Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 25.09.1989 року, виданим Жидачівською районною радою народних депутатів Львівської області (а.с.13-14).

Згідно довідки Монастирецької сільської ради №129 від 13.02.2019 року ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в с. Монастирець Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його дружина, ОСОБА_3 , була постійно зареєстрована та проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 до дня його смерті, де проживала до 2005 року. У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради заповіту від громадянина ОСОБА_4 не посвідчувалося (а.с.12).

Оскільки заповіту не було, то спадкування відбулося за законом, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру №63126280 від 11.01.2021 року (а.с.15).

ОСОБА_3 займалася похороном свого чоловіка, вступила в управління та володіння спадковим майном. Про відмову від спадщини вона не заявляла, а тому на підставі ст.549 ЦК УРСР 1963 року, вважалася такою, що її прийняла, однак юридично не оформила, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру №63126261 від 11.01.2021 року, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Дніпровською сільською радою Кам`янсько - Дніпровського району Запорізької області від 09.12.2009 року (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку пай на території колишньої Монастирецької сільської ради, площею 1,27 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0159579 від 19.02.2003 року (а.с.18).

Також у склад спадщини входить право на земельну частку пай на території колишньої Монастирецької сільської ради, площею 0,54 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_6 від 18.02.2003 року та житловий будинок в АДРЕСА_1 , що належав колгоспному двору, головою якого був чоловік померлої - ОСОБА_4 , яке вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка, однак юридично не оформила.

Згідно довідки Монастирецької сільської ради №130 від 13.02.2019 року, ОСОБА_3 до 2005 року була зареєстрована та проживала в селі Монастирець Жидачівського району Львівської області. З 2005 року переїхала на постійне місце проживання в м. Енергодар Запорізької області. У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради 17.01.2007 року посвідчено заповіт від громадянки ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі під №4 (а.с.19).

За життя 17.01.2007 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Монастирецької сільської ради Гризак Г.С. та зареєстрований в реєстрі за №4 (а.с.20) за яким усе своє майно заповіла ОСОБА_1 .

На день смерті ОСОБА_3 заповіт не змінено і не скасовано, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.21).

Згідно довідки виконавчого комітету Водянської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області №81 від 29.01.2020 року, ОСОБА_3 1932 року народження дійсно мешкала за адресою, АДРЕСА_2 , з 2005 року та по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті разом з нею була зареєстрована сваха - ОСОБА_8 1938 року народження (а.с.22).

Згідно витягу зі спадкового реєстру від 11.01.2021 року, сформований приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу А.О. Посацькою, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася (а.с.23).

Відповідно до заяв відповідача ОСОБА_2 від 14.09.2018 року, вона не претендують та не заперечують проти прийняття та оформлення спадщини ОСОБА_1 після смерті їх батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24-25).

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.10).

Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що постійно перебував за кордоном, заробляючи кошти на утримання сім`ї та лікування сина - інваліда.

Як вбачається із свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 від 09.11.2006 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримує соціальну пенсію у зв`язку із інвалідністю з 01.10.2006 року по 31.05.2012 року. Опікун ОСОБА_7 (а.с.28).

Як видно із посвідчення Серія НОМЕР_5 від 19.09.2016 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом ІІІ групи з дитинства та отримує державну соціальну допомогу з 01.09.2016 року довічно (а.с.29).

У період з 2007 року по 2012 роки ОСОБА_6 неодноразово перебував на лікуванні в хірургічному відділенні Обласної дитячої спеціалізованої клінічної лікарні в м. Львові, що підтверджується витягами з історії хвороб (а.с.30-32).

Як вбачається з Реєстру підприємницької діяльності (а.с.57-59), у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 наявна підприємницька ліцензія НОМЕР_7 «Виробництво, торгівля та служби не уведені в додактках 1-3 Закону про підприємницьку дільність», з 21.12.2009 року до 17.07.2022 року виданого Міською адміністрацією м.Бенешов (Чеська Республіка).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дала покази про те, що вона є дружиною позивача, на утриманні у них перебуває син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Син є інвалідом 3 групи з дитинства із діагнозом "Вроджений звих лівого стегна". На операції, лікування, реабілітація сім`я потребували значних коштів, за таких обставин позивач був змушений їхати закордон заробляти кошти на утримання сім`ї та на лікування сина. Вона працювати не мала можливості, через те, що доглядала сина. У зв`язку із постійним перебуванням позивача закордоном та фінансовими труднощами позивачем не було прийнято спадщину у встановлений Законом строк.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач на час відкриття спадщини не перебував на території України, у зв`язку із потребою коштів на операції, лікування, реабілітацію сина, і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Верховний суд у справі (ВС/КЦС,справа № 565/1145/17, 26.06.19) зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, тривале перебування позивача закордоном, що підтверджується належними та допустимими доказами є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити, визначивши додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на 3 (три) місяці з моменту вступу даного рішення в законну силу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 липня 2021 року.

Головуючий суддя С.І Сливка