КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
=====================================================================
Справа № 752/5716/20 Головуючий у І інстанції Хоменко В.С.
Провадження №22-ц/824/4240/2021 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про відшкодування матеріальної шкоди, штрафу та витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що 08 січня 2020 року він скористався послугами ТОВ «Нова пошта» та по експрес-накладній № 7074 здійснив відправлення на своє ім`я кедрового горіху загальною вагою 300 кг, вартістю 116400 грн. з м. Харкова до м. Ніжина Чернігівської області.

13 січня 2020 року, перебуваючи у м. Харкові, він отримав смс-повідомлення про отримання, начебто ним, цього ж дня о 09:48 вказаного товару у м. Ніжин, однак, ні він особисто, ні через довірених осіб не отримував відправлення, а його видача співробітниками ТОВ «Нова пошта» було здійснено іншій (невідомій) особі. У зв`язку із цим, 13 січня 2020 року близько 14:00 у 24 відділенні ТОВ «Нова пошта» в м. Харкові він подав претензію про відшкодування йому вартості відправлення у розмір 116400 грн., однак у задоволенні даної претензії йому було відмовлено. Відмова була вмотивована тим, що 08 січня 2020 року по експрес-накладній № 7074 було здійснено повернення вантажу, а 13 січня 2020 року він звернувся до експедитора, надав номер експрес-накладної та паспорт, після чого була здійснена видача вантажу.

Проте, позивач вважає відмову неправомірною, адже вантаж був вручений невідомій особі у м. Ніжин 13 січня 2020 року о 09:48, а претензія ним складена 13 січня 2020 року приблизно о 14:00, але у м. Харкові, тому він ніяк не міг здійснити повернення товару, який він відправляв з м. Харкова, отримав у м. Ніжин, і при цьому в день отримання склав претензію у м. Харкові.

На підставі викладеного в позові, позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди матеріальної шкоди за втрату відправлення грошові кошти у розмірі 116400 грн.; штраф у розмірі 28203,72 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони. Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 13 січня 2020 року особисто отримав вантаж, однак не надає суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини.

Таким чином, судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення суду неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, визнано встановленими обставини, які є недоведеними, що призвело до неправильних висновків.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Харченко К.С. підтримав апеляційну скаргу.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до експрес-накладної №7074 від 08 січня 2020 року (орієнтовна дата прибуття чт. 09 січня 2020 року) приватна особа ОСОБА_1 з відділення ТОВ «Нова Пошта» № 24 м. Харків, номер телефону: НОМЕР_1 здійснив відправлення: тип відправлення: вантаж, вага - 320 кг (фактична), місць - 20, опис: харчові добавки, оголошена вартість: 49999,00 грн., до відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта» м. Ніжин Чернігівської області, визначивши одержувачем ОСОБА_1 , номер телефону: НОМЕР_1 . Доставку сплачує отримувач: 1660,00 грн., готівковий розрахунок (а.с. 11).

При складанні експрес-накладної відправник, позивач у справі, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта, надалі - Публічний договір) про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua.

Зазначене відправлення, відповідно до даних експрес-накладної, було отримане 13 січня 2020 року о 09:48, що не заперечується сторонами.

Звернувшись 13 січня 2020 року до відповідача із претензією, позивачу була надана відповідь за вих.№ 02800 від 11 лютого 2020 року, відповідно до якої позивача було проінформовано про те, що 08 січня 2020 року по експрес-накладній № 7074 було здійснено повернення вантажу, а 13 січня 2020 року отримувач звернувся на відділення експедитора, надав представнику ТОВ «Нова пошта» номер експрес-накладної та свій паспорт, після чого була здійснена видача вантажу (а.с. 13).

По експрес-накладній 7074 від 08 січня 2020 року відправником був ОСОБА_1 , а одержувачем зазначено також ОСОБА_1 , номери телефонів відправника та одержувача однакові.

При складенні експрес-накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта», оприлюдненому на офіційному сайті http:// novaposhta.ua, який є у вільному доступі.

Працівник відділення, встановивши особу одержувача, зважаючи на належні його дії, згідно Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта», видав вантаж у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволені, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, а позивачем не доведено протиправність дій відповідача, внаслідок яких позивачу було завдано шкоду,також позивачем не було доведено того факту того, що вантаж було передано іншій особі, а не особисто одержувачу, тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди є безпідставним та недоведеним, і як наслідок, не підлягають задоволенню похідні вимоги про стягнення штрафу.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Згідно зі ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно зі ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 925 ЦК України передбачено, що до пред`явлення перевізникові позову, що випливає із договору перевезення вантажу, пошти можливим є пред`явлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами).

Позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

Як вбачається зі змісту експрес-накладної №7074 від 08 січня 2020 року позивач підтвердив, що він ознайомився з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, які розміщені на сайті відправника.

Так, відповідно до п. 1.2 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень: момент укладення Договору - момент передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг, передбачених Договором; оголошена вартість відправлення - вартість відправлення, вказана Відправником у відповідній експрес-накладній; умови надання послуг - документ, який встановлює порядок та умови користування послугами, що надаються Експедитором. Умови надання послуг (надалі - Умови) розміщені на офіційному сайті Експедитора novaposhta.ua.

Відповідно до п. 2.5 вказаного договору, договір укладається шляхом приєднання Замовника до запропонованого Експедитором Договору загалом та прийняття всіх істотних умов Договору без підписання письмового примірника і має юридичну силу відповідно до положень ст. 633, 634 Цивільного кодексу України. Замовник не може запропонувати свої умови Договору.

Пунктом 4.1.2. договору передбачено, що експедитор зобов`язаний забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг до моменту його видачі Одержувачу за умови дотримання Замовником положень Договору та Умов надання послуг.

Замовник зобов`язаний до моменту передачі відправлення Експедитору для організації його перевезення ознайомитися на Сайті з положеннями Договору та чинними Умовами надання послуг; відповідно до вимог Експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес - накладну Експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану ним в експрес-накладній; повідомити Експедитору інформацію про вміст відправлення, наданого для організації перевезення відправлення, на підставі відповідної експрес-накладної (пункти договору 4.3.1., 4.3.2., 4.3.3., 4.3.6.).

Відповідно до п. 7.2.2. вказаного договору, у разі повної втрати або повного пошкодження відправлення з вини Експедитора, останній повертає Замовнику суму, що дорівнює оголошеній вартості відправлення (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену Замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації оголошеної вартості за пошкоджене відправлення Замовник повертає Експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

Як вбачається з сайту відповідача за посиланням https://novaposhta.ua/dokumenti_na_otrumannya_, для отримання відправлення оголошеною вартістю від 15000 грн. та якщо за послуги не сплачено необхідно надати представнику ТОВ «Нова Пошта» один з наступних документів: 1) паспорт громадянина України; 2) тимчасове посвідчення громадянина України. 3) посвідку на постійне проживання. 4) посвідку на тимчасове проживання. 5) посвідчення біженця, видане в Україні, а також пройти смс-ідентифікацію (смс-ідентифікація - це сервіс, який надає можливість ідентифікувати Клієнта у відділенні ТОВ «Нова Пошта» шляхом надсилання SMS-коду на мобільний телефон, зазначений в експрес-накладній. Сервіс надається за таких умов: Клієнту відомий номер експрес-накладної; Клієнт може назвати SMS-код.)

Відповідно до п. 6.1. Умов надання послуг, розміщених на сайті відповідача за посиланням https://novaposhta.ua/uploads/misc/doc/Terms_of_Service.pdf, оголошена вартість - вартість відправлення, заявлена Відправником в експрес-накладній. Оголошена вартість повинна дорівнювати реальній (ринковій) вартості відправлення

З урахуванням викладеного та на підставі наданих суду доказів, вбачається, що оголошена вартість відправлення становила 49999 грн., а не як стверджує позивач - 116400 грн., в експрес-накладній не вказано конкретно, який саме продукт відправляється, сторонами не заперечується факт отримання відправлення 13 січня 2020 року.

Однак, позивач заперечує, що 13 січня 2020 року саме ним було отримано відправлення, разом з тим не надав суду доказів на підтвердження вказаних обставин, як і не довів, що в момент отримання відправлення він перебував у м. Харкові, а не у м. Ніжині, де було отримано відправлення. Таким чином, позивач не довів причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та втратою, як стверджує позивач, відправлення за експрес-накладною №7074 від 08 січня 2020 року. Тоді як стверджує відповідач, вказане відправлення було отримано безпосередньо одержувачем, на заперечення вказаних обставин позивач не надав суду належних та допустимих доказів.

Колегія суддів дослідила надану позивачем копію експрес-накладної (а.с.11). У вказаній копії експрес-накладної міститься три різні дати, а саме 08 січня 2020 року, 29 січня 2020 року, 13 січня 2020 року. При цьому представник позивача не зміг в судовому засіданні пояснити, які події відбувались в ці дати. Оскільки наданий доказ, на думку позивача, доводить передачу ним відповідачу вантажу 08 січня 2020 року і цей доказ був виданий позивачу в цей же день, то в цьому документі не можуть міститися інші дати, яки настали пізніше. Тобто суду надана копія, а не оригінал документа, який би підтвердив як передачу вантажу, так і його отримання.

Крім того, матеріали справи містять копію претензії, яку, як стверджує позивач, він надав відповідачу 13 січня 2020 року у відділенні Нової пошти в м.Харкові. (а.с.12) Однак із цього документа не вбачається ні місце, де ця претензія була передана відповідачу, ні часу її написання, ні особа, яка її прийняла, хоча відповідні графи в бланку претензії є.

За таких обставин, доводи позивача про те, що він передав товар у Харкові 08 січня 2020 року, а цей товар був отриманий у Ніжині 13 січня 2020 року тоді, коли він був у Харкові, отже не міг його отримати, не доводяться матеріалами справи.

На пропозицію суду надати додаткові докази, які зазвичай мають відправники товару, які користуються послугами Нової пошти, а саме SMS-повідомлення про те, що товар на ім`я особи рухається до нього і орієнтовний час його прибуття, що товар прибув в певне відділення Нової пошти, які б доводили пояснення позивача, його представник суду надати не зміг. Також і не надав суду для огляду повідомлення Нової пошти про те, що товар вручений у м.Ніжин, хоча на наявність такого повідомлення позивач посилався у своєму позові.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам та дійшов вірних висновків про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Так, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про відшкодування матеріальної шкоди матеріальної шкоди, штрафу та витрат на правову допомогу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 27 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: