КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/7005/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сержанюка А.С.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня 2014 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 25.12.2007 р. між Банком та ЗАТ «АТЗТ «Коростенський фарфор» було укладено: Договір кредитної лінії №72/КЛ-1/2007-980, відповідно до якого Позичальнику було встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 5 596 755 гривень зі сплатою 18,5 % річних; Договір кредитної лінії № 72/КЛ-2/2007-978, відповідно до умов якого Банк відкрив Позичальнику кредитну лінію з лімітом заборгованості, що не може перевищувати 540177 гривень та сплатою 12,% річних; Договір кредитної лінії № 72/КЛ-3/2007-980, відповідно до умов якого Банк відкрив Позичальнику кредитну лінію в розмірі 24 099 658,00 гривень зі сплатою 18,5% річних. Позичальник зобов`язався погашати кредитну лінію шляхом: щомісячного погашення нарахованих відсотків за траншами кредитної лінії в валюті траншу; погашення отриманих траншів в межах кредитної лінії в валюті траншу; забезпечення повного повернення отриманих траншів в межах кредитної лінії в терміни, визначені договорами.

З метою забезпечення виконання зобов`язань, у відповідності до п.2.1.6 Кредитних договорів № №72/КЛ-1/2007-980, № 72/КЛ-2/2007-978, № 72/КЛ-3/2007-980 з ОСОБА_2 25.12.2007 р. було укладено Договір поруки, відповідно до п.1.1. якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання/неналежне виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань, що виникають з кредитних договорів про відкриття кредитної лінї з вільним режимом кредитування № №72/КЛ-1/2007-980, № 72/КЛ-2/2007-978, № 72/КЛ-3/2007-980, які укладені з ЗАТ «Коростенський фарфор». Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитних договорів № №72/КЛ-1/2007-980, № 72/КЛ-2/2007-978, № 72/КЛ-3/2007-980 з боку Позичальника Банк просить стягнути суму боргу з Поручителя з врахуванням положень ст.625 ЦК України в загальному розмірі 85154282,11 гривень.

Також, представником позивача подано заяву про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог, у якій зазначив, що 26.07.2011 р. Голосіївським районним судом м. Києва постановлено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитними договорами в розмірі 65212802,29 гривень. В подальшому, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2013 р. рішення Голосіївського районного суду м. Києва змінено та зменшено розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 до 64740271,19 гривень, а в іншій частині рішення залишено без змін.

Позивач просив з врахуванням положень ст. 625 ЦК України, стягнути з відповідача, як Поручителя, заборгованість по сплаті відсотків, суму індексації за простроченим кредитом, суму індексації за простроченими відсотками, 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків за вищезазначеними кредитними договорами за період з 01.01.2011 р. по 07.10.2013 р. в розмірі 28 540 740,39 гривень.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 28 540 740,39 грн. та судові витрати у розмірі 3 441,00 грн..

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2014 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року визнано неподаною та повернуто апелянту.

27 серпня 2019 р. ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня 2014 року за нововиявленими обставинами.

Заяву обґрунтовував тим, що підставою для перегляду заочного рішення за нововиявленими обставинами є рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2017 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра», третя особа: АТЗТ «Коростенський фарфор», відповідно до якого припинено зобов`язання ОСОБА_2 , які виникли на підставі договору поруки від 25.12.2007 р., укладеного з ПАТ «КБ «Надра». Зазначені обставини, на думку заявника, мають значення для вирішення справи і є істотними для постановлення правильного рішення, оскільки на підставі встановлених Шевченківським районним судом м. Києва обставин, можна зробити висновок про відсутність зобов`язань поручителя перед ПАТ «КБ «Надра».

У зв`язку із зазначеним просив скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року та призначити справу до розгляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня 2014 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись із ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив заяву про переглядзаочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня 2014 року за нововиявленими обставинами задовольнити, а заочне рішення скасувати. Вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2017 р. припинено зобов`язання ОСОБА_2 , які виникли на підставі договору поруки від 25.12.2007 р., укладеного з ПАТ «КБ «Надра», а тому вважає, що порука припинилась 18.08.2008 року в силу приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України в редакції чинній станом на 18.08.2008 року, тобто з моменту укладення додаткових угод до кредитних договорів без згоди поручителя (відповідача).

ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що обставини на які посилається заявник фактично виникли після розгляду справи, тобто такі обставини є новими, які не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку із нововияленими обставинами.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що обставина, на яку посилається ОСОБА_2 не є нововиявленою в розумінні положень ст.423 ЦПК України, оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Києва було ухвалено після ухвалення заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2014 р., тобто ця обставина є новою. Крім того, підставою для припинення поруки на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2017 р. є збільшення обсягу відповідальності поручителя в зв`язку з укладенням додаткових договорів до Кредитного договору між ПАТ «КБ «Надра» та АТЗТ «Коростенський форфор» без погодження з поручителем. Також, судом вказано, що про зазначені обставини поручителю, який був керівником АТЗТ «Коростенський форфор», було відомо на час розгляду Голосіївським районним судом м. Києва справи про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, що також свідчить про те, що дана обставина не є нововиявленою.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 38)).

Встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 28540740,39 грн. та судові витрати у розмірі 3441,00 грн..

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2014 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року визнано неподаною та повернуто скаржнику.

27 серпня 2019 р. ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня 2014 року за нововиявленими обставинами.

Підставою для перегляду заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2014 р. заявник зазначає рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2017 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра», третя особа: АТЗТ «Коростенський фарфор», відповідно до якого припинено зобов`язання ОСОБА_2 , які виникли на підставі договору поруки від 25.12.2007 р., укладеного з ПАТ «КБ «Надра» в забезпечення зобов`язань ЗАТ «АТЗТ «Коростенський фарфор» за Кредитними договорами №№ 72/КЛ-1/2007-980, № 72/КЛ-2/2007-978, № 72/КЛ-3/2007-980.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня 2014 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня 2014 року за нововиявленими обставинами, оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2017 року у цій справі не є доказом нововиявлених обставин, тобто не підтверджує їхню наявність, а є новим доказом, що може підтверджувати ті самі обставини, які були відомі позивачеві на час розгляду справи про стягнення заборгованості. Подання такого доказу спрямоване на переоцінку тих доказів, які вже дослідив суд першої інстанцій під час розгляду справи.

Крім того, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2017 року є новим доказом, а тому, перегляд судового рішення на підставі нового доказу, який раніше суди не оцінювали, суперечитиме пункту 2 частини четвертої статті 423 ЦПК України.

Відтак, жодних підстав для перегляду заочного рішення за нововиявленими обставинами, яке ухвалено судом першої інстанції під час розгляду справи, немає.

Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №752/4995/17.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2017 р. припинено зобов`язання ОСОБА_2 , які виникли на підставі договору поруки від 25.12.2007 р., укладеного з ПАТ «КБ «Надра», а тому вважає, що порука припинилась 18.08.2008 року в силі приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України в редакції чинній станом на 18.08.2008 року, тобто з моменту укладення додаткових угод до кредитних договорів без згоди поручителя (відповідача), суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки розглядаючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції правильно вказав, що ті обставини, які відповідач вважає нововиявленими, були йому відомі на час розгляду справи, тобто вони не є нововиявленими. Тому рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2017 р.не є доказом, що підтверджує нововиявлені обставини. Також, у процедурі перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд для підтвердження тих обставин, що слугували підставами позову і які перевіряли суди під час первинного розгляду справи, нові докази не досліджує.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішеннята вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 423 ЦК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови буде складено «08» вересня 2021 року.

ГоловуючийсуддяЛ.П. Сушко
СуддіД.Р. Гаращенко
А.С. Сержанюк