Справа № 189/225/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.09.2021 року смт. Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Єдаменко І.В.,

при секретарі - Котляревській А.М.,

представник позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Марина Григорівна про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до суду із цивільним позовом (уточненим) про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме, просила витребувати у ОСОБА_3 на свою користь легковий автомобіль ВАЗ 21093 рік випуску - 2001, д/н НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , двигун НОМЕР_3 та свідоцтво про державну реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Позов мотивований наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_4 . ОСОБА_2 являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька, що вступила у спадкові права.

До складу спадщини входить, в тому числі, автомобіль ВАЗ 21093 д. н. НОМЕР_1 ; зареєстрований за покійним ОСОБА_4 .

Проте, заявниця не має можливостей оформити нотаріально свої права на зазначений автомобіль, оскільки у неї відсутній зазначений транспортний засіб та свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу.

Саме із цих підстав, приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Головко М. Г. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений транспортний засіб.

Між тим, зазначеним автомобілем безпідставно та всупереч волі користується ОСОБА_3 , рідний брат ОСОБА_2 , який не вступив у спадкові права.

Від будь-яких контактів з позивачкою ОСОБА_3 - уникає. Надати їй автомобіль та свідоцтво про державну реєстрацію зазначеного транспортного засобу - відмовляється але не заперечує, що автомобіль та правовстановлюючі документи знаходяться у нього.

Зазначені дії ОСОБА_3 змусили ОСОБА_2 неодноразово звертатися до Покровського ВП Синельніковського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області із заявою про сприяння в поверненні їй зазначеного майна.

15.06.2021 року представник позивача ОСОБА_1 надав суду заяву про уточнення позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву, заяв та клопотань до суду не подавав.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти визнання позову не заперечує.

Суд, з`ясувавши усі обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).

Згідно довідки приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М. Г., спадкоємцем майна померлого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 (а. с. 9).

15 лютого 2019 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М. Г., ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а. с. 10).

За інформацією Територіального сервісного центру №1247 МВС в Дніпропетровській області, яка була надана на запит адвоката Лисого В. В., власником ТЗ ВАЗ 21093 рік випуску - 2001, д/н НОМЕР_1 є ОСОБА_4 (а. с. 11).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що на підставі заяви про вчинення злочину, приблизно у кінці минулого року ним було здійснено виїзд для перевірки до відповідача. Він спілкувався з ОСОБА_3 , який надав для огляду тех. паспорт на автомобіль, який знаходився у гаражі. Останній повідомив, що наразі між ним та сестрою після смерті батька є спадковий спір і як вони розберуться хто що успадковує, тоді і поверне машину. Також, поліцейський повідомив, що у базі угону та розшуку вказаний автомобіль не значиться.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 повідомив, що на підставі заяви про вчинення злочину, приблизно пів року тому, ним було здійснено виїзд для перевірки до ОСОБА_3 . Останній показав технічний паспорт на автомобіль, який знаходився в гаражі. Також, ОСОБА_3 повідомив працівнику поліції, що автомобіль знаходиться у нього законно, оскільки наразі існує спір щодо спадкового майна і він вважає, що має права на вказане рухоме майно.

Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Витребування майна із чужого незаконного володіння - це передбачений законом спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своє волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3 , ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У постанові від 12.06.2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) Велика Палата Верховного Суду, висловила правову позицію про те, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Підставою віндикаційного позову є обставини, що підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, тобто факти, які доводять право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача. Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше.

У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав зазначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК , суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Тобто майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування, якщо позивач надасть докази, а саме підтвердження право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачка на даний момент не отримала від нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса, після померлого ОСОБА_4 , у власності якого перебував легковий автомобіль ВАЗ 21093 рік випуску - 2001, д/н НОМЕР_1 , оскільки нотаріус відмовив позивачці у видачі такого свідоцтва. Позивачем до матеріалів справи не надано доказів оскарження у встановленому порядку постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та прийнятого за наслідками такого оскарження рішення.

Жодний доказ, наданий позивачем, не підтверджує наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги позивача щодо підтвердження права власності на майно, а саме легкового автомобіля.

Факт наявності спірного автомобіля та оригінала свідоцтва до нього про державну реєстрацію зазначеного транспортного засобу саме у незаконному володінні відповідача також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Фактичне знаходження автомобіля у відповідача, за показаннями свідків, які були допитані у судовому засіданні, датований подіями кінця 2020 року. На час розгляду справи, місцезнаходження спірного рухомого майна та правові підстави його місцезнаходження у ОСОБА_4 не представлені позивачем.

Крім того, позивачем не доведено факту вибуття спірного майна поза його волею та відсутності майнових прав відповідача на вказане майно. Зокрема, до суду не надано витягу зі Спадкового реєстру, відповідно до якого може бути встановлено осіб, які у встановленому порядку прийняли спадщину після померлого ОСОБА_4 , тобто набули права власності на його майно.

Натомість, з показань свідків та з матеріалів справи вбачається наявність спадкового спору, що виник між позивачем та відповідачем, зокрема наявність спору про майнові права відповідача на рухоме майно, що витребовується.

В абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N 7 Про судову практику у справах про спадкування зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом вказаних роз`яснень вбачається, що позивач повинен звернутись до нотаріуса для оформлення спадщини та у випадку відмови нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії, позивач повинен звернутись до суду.

Суд вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту свого права, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи, що будь яких переконливих доказів на підтвердження своїх вимог позивачем не надано, на підставі об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі матеріалів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши подані сторонами докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про витребування спірного рухомого майна з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє в позові повністю, то сплачений позивачем судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 319, 321, 387, 388, 391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко Марина Григорівна про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 16.09.2021 року.

Суддя: І.В. Єдаменко

16.09.2021