Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/88/21
Провадження №: 2/332/452/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді: Марченко Н.В.
при секретарі: Косаренко А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Іскож-2000» про стягнення невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку.
У судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не відомі, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «ІСКОЖ-2000» з 28.11.2019 року на посаді бухгалтера. Згідно наказу №19 від 25.09.2020 позивач звільнена з вищезайманої посади за власним бажанням у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та невиконання умов колективного договору, в частині порушення строків виплати заробітної плати згідно зі ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.12 зворот).
Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Положеннями ч.1 ст. 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ст. 233 КзПП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком.
Відповідачем на письмову заяву позивача від 06.11.2020 року (а.с.15) не надано довідку про середню заробітну плату.
Згідно зі частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно зі статтею 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав ч.3 ст.38 КЗпП України працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж тримісячний заробіток.
За таких обставин, при звільненні працівника за ч.3 ст.38 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний виплатити йому вихідну допомогу у відповідності до приписів ст.44 КЗпП України.
Таким чином, наданими належними письмовими доказами встановлений факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та вихідної допомоги, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 908 грн. за позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку, який підлягає стягненню у порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача.
Крім того, оскільки позивачі по категорії справ про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, звільняються при подачі позову від сплати судового збору то такий, на користь держави має бути стягнутий з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. До матеріалів справи долучено копію договору від 15.12.2020 про надання правничої допомоги (юридичних послуг), укладений між адвокатським об`єднанням «Міхантьєв, Чулой та Партнери» та ОСОБА_1 , копію акту приймання-передачі послуг від 25.12.2020, розрахунок № 25/12 від 25.12.2020 року, акт розписку про передачу грошових коштів в розмірі 3000 гривень (а.с.17-22)
За таких підстав, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума, яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 263-265, 268, 280-284, 288 ЦПК України
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Іскож-2000» про стягнення невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку задовольнити.
Повний текст рішення виготовлено 20.04.2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Н.В. Марченко