Справа № 700/427/21
Провадження № 2/700/239/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Пічкура С.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Сіденко Н.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу № 700/239/21, провадження № 2/700/427/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно ,

установив:

До Лисянського районного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Виноградської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси помер його батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки. В установленому порядку він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 03.10.2020 року на земельну ділянку видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, направив суду клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради, проти задоволення позову не заперечують.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

Із свідоцтва про смерть, виданого 30.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, яку позивач успадкував відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.2020 року.

Факт належності спадкодавцю вищевказаного спадкового майна підтверджується свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах та планом забудови земельної ділянки в с. Виноград Лисянського району.

Позивач звернувся до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що підтверджується постановою державного нотаріуса № 1457/02-31 від 03.10.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ст.1233 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, інші спадкоємці відсутні.

За таких обставин необхідно визнати за позивачем право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 5, 12, 13, 71, 74, 81, 142, 200, 211, 258, 259, 263, 265, 273, ЦПК України, суд ,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на наступне спадкове майно в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. Д. Пічкур