Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року смт Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Масло С.П., за участі секретаря судового засідання Чміль Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить поділити спільне майно та виділити в її власність трактор ЮМЗ-6, номерний знак НОМЕР_1 , трактор Т-40 номерний знак НОМЕР_2 , транспортний засіб ЗАЗ 110307, транспортний засіб ЗИЛ 431410 на загальну суму 217235 грн.

В обґрунтування позову зазначає, вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1976 року. Їхній шлюб було розірвано 11 вересня 2007 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 53 Відділом реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області. Від даного шлюбу у них неповнолітніх дітей немає.

Під час їхнього спільного проживання, з 25 вересня 1976р. по 11 вересня 2007р. вони працювали у Радгоспі імені газети «Ізвестія» до 1994 року, у 1994р. ними було створено фермерське господарство «Надія» головою якого є відповідач - ОСОБА_2 . З січня 1994р. по січень 2007р. позивач була прийнята у члени цього фермерського господарства, а з 09 січня 2007 року по 13 квітня 2007 року вона працювала вихователем у Дошкільному навчальному закладі №14 відділу освіти Лозівської міької ради Харківської області. За спільні кошти позивача та відповідача було придбано: 1) 28 квітня 2001 року на підставі Договору купівлі-продажу укладеного у Лозівській товарній біржі трикімнатну квартиру за адресом: АДРЕСА_1 , яку вони за згодою продали 11 липня 2018р. на підставі Договору купівлі-продажу серія та номер 1726 від 11 липня 2018р.; 2) 25 січня 2007 року Трактор гусеничний, марки ДТ-75, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 ; 3) 16 листопада 2006р. Трактор колісний, марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , 4) 26 грудня 2005р. Трактор колісний марки Т-40, 1982 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 ; 5) 22 жовтня 2005р. Комбайн зернозбиральний, марки СК-5 «Нива», 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 ; 6) 27 травня 2004р. транспортний засіб ЗАЗ 110307, 2004 року випуску; 7) 06 серпня 1980р. транспортний засіб КМЗ Днепр МТ, 1980 року випуску; 8) 03 листопада 2006р. транспортний засіб ЗИЛ 431410, 1993 року випуску. Загальна вартість майна, що позивачем та відповідачем було придбано під час шлюбу та яке підлягає поділу на сьогоднішній час становить - 434471,00грн.

З посиланням на ст.ст. 60, 61, 65, 68-72 СК України , ст.ст. 368, 372 ЦК України просить позов задовольнити.

Відповідач надав письмовий відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що, по-перше він просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності щодо поділа майна, по-друге, усе спірне майно є його особистою приватною власністю, оскільки куплене за його особисті кошти, по-третє, позивач не вказала інше майно, що було нажито за час їхнього шлюбу, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , а також грошові кошти, які він сплачував за кредитним договором, по-четверте, майно фермерського господарства не може бути об`єктом поділу.

Представник позивача надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що вартість майна, що ділягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідач, який не погоджується із вартістю майна, що визначено спільною сумісною власністю за позовом, не надає висновків експертів щодо дійсної вартості майна на час розгляду справи, а отже його заперечення є необгрунтованимим. Щодо позовної давності зазначила, що відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності, розірвання шлюбу не є моментом перебігу позовної давності, тому вважає, що позовна давність не сплила. Крім того, зазначає, що майно, яке просить поділити позивач не належить фермерському господарсту, а зареєстровано за відповідачем по справі. Позиція відповідача про те, що спірне майно є його особистою приватною власністю не підтверджено жодними доказами, тому презумція спільності майна не спростована.

Ухвалою судді Близнюківського районного суду Харківської області від 03 січня 2019 року вказану справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 14.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою судді від 01.04.2020 вказану справу прийнято до розгляду поточним складом суду.

Ухвалою суду від 29.07.2020, призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі на час виконання експертизи зупинено.

Ухвалою від 18.03.2021 поновлено провадження у справі після проведеної експертизи.

Позивач та її представник у попередніх судових засіданнях позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач також просила у разі наявності правових підстав стягнути на її користь компенсацію вартості належного їй майна.

Відповідач та його представники у попередніх судових засіданнях заперечували проти задоволення позову та просили відмовити в його задоволенні.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву, в якій просять розглядати справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі з раніше викладеної позиції.

Відповідач та його представники у судове засідання не з`явились, також надали заяву, в якій просять суд розглянути справу без їх участі, проти задоволення позову заперечують з раніше викладених підстав.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

У судовому засіданні також були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що сторони по справі є його знайомими. ОСОБА_2 знає по роботі. ОСОБА_1 знає з 14 років. ОСОБА_1 пройшла курси тракториста машиніста широкого профілю, вона возила обіди працівникам в поле.Свідок зазначив, що не знає, яку саме техніку було придбано колишнім подружжям. Після їх розлучення, ОСОБА_1 поміняла замок від гаражу, де знаходилася техніка та запчастини до неї. У ОСОБА_2 на даний час залишився автомобіль «Таврія» та трактори.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її сестрою. З відповідачем по справі її сестра уклала шлюб в 1976 році. Сторони по справі спочатку мешкали в с. Широке, а потім переїхали в с. Самійлівка Близнюківського району Харківської області. Свідок зазначила, що після переїзду в с. Самійлівка позивач та відповідач почали займатись фермерським господарством, обробляти поля. Її сестра (позивач) також допомога свому чоловіку (відповідачу) в фермерському господарстві, на полях, доглядала за коровами. Вони з нею на тракторі збирали сіно для худоби. Щодо наявного в їх сім`ї майна, свідок зазначила, що уся техніка ( комбайни, вантажівки, трактори) придбавались за спільні кошти. Техніка придбавалась як бувша у вживанні, але вона уся була в робочому стані. Ця техніка стояла на їхньому подвір`ї і до розлучення була в наявності.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем та відповідачем познайомилась у 80-х роках. Сторони розірвали шлюб в 2006-2007 роках, точної дати не пам`ятає. Свідок зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 займались фермерським господарством. Поля їх родини були по сусідству з полями позивача та відповідача. Сторони працювали на полях вдвох: він - на сільгосп техниці, вона їздила на тракторі. Позивач також займалась худобою, вони з нею разом продавали молоко на базарі. У відповідача, як господаря родини, був і комбайн, і трактор, і причепна техніка для обробітку полів. Уся техніка була на ходу, вона куплялась за спільні кошти як бувша у вживанні. До розлучення уся техніка була в наявності. Після розлучення позивач мешкала у доньки в м. Лозова Харківської області.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем та відповідачем знайомі з 80-х років. До якого року сторони по справі мешкали разом вона не пам`ятає. Свідок зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в 1993 році створили фермерське господарство. Позивач пішла працювати в фермерське господарство, тому що було багато роботи. ОСОБА_1 працювала на тракторі та заготовляла сіно. Сторони обробляли поля технікою (трактор, вантажівка, комбайн та сівалки на нього), яку купляли за спільні кошти, оскільки поивач у спільних розмовах розповідала про плани купити щось на майбутнє. Після того, як ОСОБА_2 повторно одружився, уся техніка залишилась у новій родині відповідача.

Від допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 сторони та їх представники відмовились.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників у попередніх судових засіданнях, допитавши та дослідивши показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази і висновок експерта, дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 вересня 1976 року зареєстрували шлюб у Самійлівській сільській раді Близнюківського району Харківської області за актовим записом № 12, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 . Після укладення шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 11.09.2007, шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 розірвано 11.09.2007 року, активий запис № 53. Після розірваня шлюбу прізвище колишної дружини не змінилось.

З паспорта громаянина України, витягу з ЄДДР та копії РНОКПП вбачається, що позивач в 2017 році змінила прізвище з ОСОБА_11 на дошлюбне « ОСОБА_12 ».

За час проживання в шлюбі сторонами було придбано та зареєстровано на ОСОБА_2 : 1) 25 січня 2007 року Трактор гусеничний, марки ДТ-75, 1990 року випуску, заводський номер НОМЕР_7 , номер двигуна НОМЕР_8 , свідоцтво НОМЕР_9 , номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджується повідомленням ТУ Держпродспоживслужби в Харківській області від 08.11.2018 р. за № 7.0/17064;

2) 16 листопада 2006р. Трактор колісний, марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску, заводський номер НОМЕР_10 , номер двигуна НОМЕР_11 , свідоцтво НОМЕР_12 , номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується повідомленням ТУ Держпродспоживслужби в Харківській області від 08.11.2018р. за № 7.0/17064;

3) 26 грудня 2005р. Трактор колісний марки Т-40, 1982 року випуску, заводський номер НОМЕР_13 , номер двигуна НОМЕР_14 , свідоцтво НОМЕР_15 , номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується повідомленням ТУ Держпродспоживслужби в Харківській області від 08.11.2018р. за № 7.0/17064;

4) 22 жовтня 2005р. Комбайн зернозбиральний, марки СК-5 «Нива», 1987 року випуску, заводський номер НОМЕР_16 , номер двигуна НОМЕР_17 , свідоцтво НОМЕР_18 , номерний знак НОМЕР_4 , що підтверджується повідомленням ТУ Держпродспоживслужби в Харківській області від 08.11.2018р. за № 7.0/17064;

5) 27 травня 2004р. транспортний засіб ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_19 , свідоцтво НОМЕР_20 від 27.05.2004, що підтверджується повідомленням Територіального сервісного центру № 6348 РСЦ МВС в Харківській області від 06.11.2018р. № 31/20/8-427 та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_20 від 27.05.2004;

6) 06 серпня 1980р. транспортний засіб КМЗ Днепр МТ, 1980 року випуску, об`єм двигуна 650, що підтверджується повідомленням Територіального сервісного центру № 6348 РСЦ МВС в Харківській області від 06.11.2018р. № 31/20/8-427;

7) 03 листопада 2006р. транспортний засіб ЗИЛ 431410, 1993 року випуску, що підтверджується повідомленням Територіального сервісного центру № 6348 РСЦ МВС в Харківській області від 06.11.2018р. № 31/20/8-427.

Угоди про добровільний поділ наведеного майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто.

Згідно з висновком експерта № 14113/3540-3545 судової автотоварознавчої експертизи від 09.03.2021: 1) ринкова вартість автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_19 , станом на 22.10.2020 складає 18634,28 грн.; 2) середня ринкова вартість трактору марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 22.10.2020 складає 43540,00 грн.; 3) середня ринкова вартість трактору марки Т-40, 1982 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 22.10.2020 складає 38450,00 грн.; 4) середня ринкова вартість трактору гусеничного, марки ДТ-75, 1990 року випуску, заводський номер НОМЕР_7 , номер двигуна НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_3 станом на 22.10.2020 складає 52310,00 грн.; 5) середня ринкова вартість Комбайну зернозбирального, марки СК-5 «Нива», 1987 року випуску, заводський номер НОМЕР_16 , номер двигуна НОМЕР_17 , номерний знак НОМЕР_4 станом на 22.10.2020 складає 32800,00 грн.; 6) середня ринкова вартість мотоциклу Днепр МТ, 1980 року випуску, об`єм двигуна 650 станом на 22.10.2020 складає 5660,00 грн.; 7) середня ринкова вартість автомобіля ЗИЛ 431410, 1993 року випуску станом на 22.10.2020 складає 52870,00 грн.

Загальна вартість спірного майна складає 244264,28 грн.

При цьому, відповідач зазначив, а позивач підтвердила, що також підтверджується даними проведеної судової автотоварознавчої експертизи, що станом на теперішній час в наявності у відповідача лише: 1) автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_19 ; 2) трактор марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 3) трактор марки Т-40, 1982 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Інше спірне майно у відповідача відсутнє.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Проте, суд зазначає, що а ні відповідач, а ні його представник не надали жодних доказів в спростування презумпції спільності права власності колишнього подружжя на спірне майно.

Не спростовують презумпцію спільності права власності колишнього подружжя на спірне майно і посилання відповідача та його представника на платіжні доручення від 06.01.1995, рахунок-фактура від 28.06.1994, накладна від 02.08.2001, накладна від 02.06.2004, накладна від 28.06.1994, квитанція від 02.08.2001, договір купівлі-продажу автомобіля з використанням банківського кредиту № 15-108/2004 від 27.05.2004 (а.с. 123-129 т. 1), оскільки з них не вбачається, що сплачені кошти за придбане майно належали особисто відповідачу. Натомість вказані документи підтверджують придбання майна за час спільного проживання сторін в зареєстрованому шлюбі.

Також, суд відхиляє доводи відповідача та його представника, що: Трактор гусеничний марки ДТ-75, дата реєстрації за відповідачем 25.01.2007; Трактор марки ЮМЗ-6, дата реєстрації за відповідачем 16.11.2006; автомобіль ЗИЛ 431410, дата реєстрації за відповідачем 03.11.2006, були придбані, коли між сторонами по справі в жовтні 2006 року припинилось ведення спільного господарства, а отже це майно є особистою приватною власністю відповідача, оскільки, по-перше, факт розірвання шлюбу відбувся 11.09.2007, по-друге, жодним судовим рішенням, в тому числі, ухвалою Близнюківського районного суду від 30.11.2007, не встановлено факту припинення шлюбно-сімейних відносин в жовтні 2006 року, по-третє, зазначені в поданій до суду позовній заяві обставини повинні бути встановлені судом, в протилежному випадку вони є декларативними і не мають жодного юридичного значення.

Крім того, придбання спірного майна за спільні кошти сторін по справі та внаслідок їх спільної праці також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Посилання відповідача та його представника, що майно є власністю Селянського (Фермерського) господарства «Надія» судом відхиляють як необгрунтовані, оскільки спростовуються повідомленням ТУ Держпродспоживслужби в Харківській області від 08.11.2018р. за № 7.0/17064 (а.с. 27 т. 1), повідомленням Територіального сервісного центру № 6348 РСЦ МВС в Харківській області від 06.11.2018р. № 31/20/8-427 (а.с. 30 т. 1), двома свідоцтвами про реєстрацію машини, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 169-170 т. 2), довідкою С(Ф)Г « ОСОБА_13 » та двома свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 51-58 т. 3), згідно яких спірне майно зареєстроване за фізичною особою ОСОБА_2 , а на балансі С(Ф)Г «Надія» відсутня жодна з одиниць спірного майна.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Проте, в спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме стаття 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки, оскільки рівна частина спірного майна, а саме рівна частина транспортних засобів, не може бути виділена в натурі жодній із сторін, у зв`язку з їх неподільністю.

При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Приходячи до такого висновку суд також враховує, що позивач ОСОБА_1 не користувалася спірними транспортними засобами після розірвання шлюбу 11.09.2007, тобто більше 13 років, натомість відповідач по справі, як засновник С(Ф)Г «Надія», спеціалізовану техніку може використовувати у господарській діяльності.

Такий правовий висновок міститься у постанові ВС від 09.06.2021 по справі № 760/789/19.

Таким чином, суд приходить до висновку про проведення поділу майна, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , а саме: автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_19 ; трактору марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; трактору марки Т-40, 1982 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Визнання у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 права власності на: автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_19 ; трактор марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; трактор марки Т-40, 1982 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Припинення права власності ОСОБА_1 на вказане майно. Стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частки: автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_19 ; трактору марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; трактору марки Т-40, 1982 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 в загальній сумі 50312 грн. 14 коп., у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Визнаючи саме таку вартість спірного майна, суд враховує висновок експерта № 14113/3540-3545 судової автотоварознавчої експертизи від 09.03.2021.

Щодо трактору гусеничного, марки ДТ-75, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 ; комбайну зернозбирального, марки СК-5 «Нива», 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 ; мотоциклу Днепр МТ, 1980 року випуску; автомобіля ЗИЛ 431410, 1993 року, суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено судом, згідно позицій сторін та даних проведеної судової автотоварознавчої експертизи - станом на теперішній час в наявності у відповідача лише: 1) автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_19 ; 2) трактор марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 3) трактор марки Т-40, 1982 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Інше спірне майно у відповідача відсутнє. Як пояснив відповідач мотоцикл Днепр був проданий у 2000 році, Трактор ДТ-75 проданий на металобрухт, Комбайн СК-5 «Нива» проданий в 2003 році, ЗИЛ 431410 проданий за довіреністю в 2006 році.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 65 СК України регламентує право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із частиною другою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (стаття 71 СК України).

Як зазначено в п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Не заперечуючи позицію сторін щодо відсутності вказаного майна у відповідача на теперішній час, суд зазначає, що вказане майно є спільною сумісною власністю сторін, і вартість вказаного майна підлягає поділу, оскільки в матеріалах справи наявні докази того, що це майно зареєстровано за відповідачем, натомість докази того, що позивач надавала згоду на відчуження цього майна, відсутні, і відповідачем не надані.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне врахувати вартість наведеного вище майна (трактору гусеничного, марки ДТ-75, 1990 року випуску; комбайну зернозбирального, марки СК-5 «Нива», 1987 року випуску; мотоциклу Днепр МТ, 1980 року випуску; автомобіля ЗИЛ 431410, 1993 року) в загальній сумі 143640 грн. при поділі спільного сумісного майна, стягнувши компенсацію його 1/2 вартості в загальній сумі 71820 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , та залишивши за ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 71820 грн., як вартість Ѕ частини цього майна, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Визнаючи саме таку вартість спірного майна, суд враховує висновок експерта № 14113/3540-3545 судової автотоварознавчої експертизи від 09.03.2021.

Щодо позиції учасників судового процесу про неврахування або неможливості врахування іншого майна при поділі, а саме майна або частки С(Ф)Г «Надія», домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , квартири за адресою: АДРЕСА_1 , грошових коштів, сплачених відповідачем за придбання автомобіля ЗАЗ 110307 за кредитним договором від 27.05.2004, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами ч.ч. 2-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.ч 1,3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 49 ЦПК України визначено право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог , а відповідача - подати зустрічний позов.

Враховуючи вищенаведене норми, суд зазначає, що предметом спору по справі, що розглядається є поділ трактору гусеничного, марки ДТ-75, 1990 року випуску; комбайну зернозбирального, марки СК-5 «Нива», 1987 року випуску; мотоциклу Днепр МТ, 1980 року випуску; автомобіля ЗИЛ 431410, 1993 року; автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску; трактору марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску; трактору марки Т-40, 1982 року випуску.

Інше майно виходить за межі предмету спору, і суд, не наділений, з огляду на принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, повноваженнями вирішувати його долю.

При цьому, суд роз`яснює сторонам, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду з відповідним позом за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Заяву відповідача про застосування позовної давності до поділу спірного майна, суд відхиляє як необгрунтовану, з огляду на наступне.

Статтями 256-257 та 261 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У частині другій статті 72 СК України та пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15).

Позивач зазначила, що про порушення своїх прав дізналась у липні 2018 року, коли продавала квартиру за адресом: АДРЕСА_1 , і відповідач не відразу надав згоду на продаж цієї квартири, зазначаючи, що усе майно належить тільки йому.

Позов, що розглядається, був поданий до суду в грудні 2018.

При цьому, відповідач не спростував вищенаведений початок перебігу строку позовної давності.

Отже, позивачем не пропущено строк звернення до суду із даним позовом, оскільки спірне майно є спільною сумісною власністю сторін по справі, а розірвання шлюбу не тягне за собою припинення даного права. Строк позовної давності обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатись про порушення свого права, тобто з моменту виникнення спору між ними.

Такий правовий висновок міститься у постанові ВС від 04.07.2018 по справі № 584/1319/16-ц.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору, витрати, пов`язані з наданням правової допомоги та витрати, пов`язані із залученням експерта (а.с. 1 т.1, а.с. 34-40 т.1, а.с. 218 т. 2) пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: витрати зі сплати судового збору у розмірі 2.000 грн.; витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 2.763 грн.; витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 14.747 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 49, 76-81, 89 , 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , а саме: 1) автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_19 ; 2) трактору марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску, заводський номер НОМЕР_10 , номер двигуна НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 3) трактору марки Т-40, 1982 року випуску, заводський номер НОМЕР_13 , номер двигуна НОМЕР_14 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Визнати, у порядку поділу спільного сумісного майна, за ОСОБА_2 право власності на: 1) автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_19 ; 2) трактор марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску, заводський номер НОМЕР_10 , номер двигуна НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 3) трактор марки Т-40, 1982 року випуску, заводський номер НОМЕР_13 , номер двигуна НОМЕР_14 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на наступне майно: 1) автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_19 ; 2) трактор марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску, заводський номер НОМЕР_10 , номер двигуна НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 3) трактор марки Т-40, 1982 року випуску, заводський номер НОМЕР_13 , номер двигуна НОМЕР_14 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у загальному розмірі 50312 (п`ятдесят тисяч триста дванадцять) грн. 14 коп. вартості 1/2 частки: 1) автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_19 ; 2) трактору марки ЮМЗ-6, 1990 року випуску, заводський номер НОМЕР_10 , номер двигуна НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 3) трактору марки Т-40, 1982 року випуску, заводський номер НОМЕР_13 , номер двигуна НОМЕР_14 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ,

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в загальному розмірі 71820 (сімдесят одна тисяча вісімсот двадцять) грн. вартості 1/2 частки спільного сумісного майна (трактору гусеничного, марки ДТ-75, 1990 року випуску; комбайну зернозбирального, марки СК-5 «Нива», 1987 року випуску; мотоциклу КМЗ Днепр МТ, 1980 року випуску; автомобіля ЗИЛ 431410, 1993 року випуску), залишивши за ОСОБА_2 грошові кошти в загальному розмірі 71820 (сімдесят одна тисяча вісімсот двадцять) грн., як вартість 1/2 частки цього спільного сумісного майна.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 2.000 грн., витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 2.763 грн., витрати, на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 14.747 грн., а загалом у розмірі 19510 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот десять) грн.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасника справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 22.07.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_21 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_22 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя С.П. Масло