Справа № 740/2200/21
Провадження № 2/740/864/21
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судових засідань - Дьоміної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказана квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2020, укладеного між нею та відповідачем ОСОБА_2 .

Зазначає, що згiдно п.7 договору купівлі-продажу у відчужуваній квартирі зареєстрований продавець ОСОБА_2 , який зобов`язується знятися з реєстраційного обліку та звільнити квартиру від особистих речей до 31 грудня 2020 року для безперешкодного проживання в ній покупця. Оплата комунальних послуг за цей період буде здійснена за особистий рахунок продавця, який продовжуватиме мешкати у відчужуваній квартирі до 31 грудня 2020 року за попередньою домовленістю з покупцем. Тобто, фактично для відповідача умовами договору був встановлений сервітут щодо користування спірною квартирою до 31 грудня 2020 року.

Незважаючи на вказане, відповідач з реєстраційного обліку не знявся, а фактично у квартирі він не проживає з 2018 року, особисті речі його відсутні, при цьому він залишається бути зареєстрованим у спірній квартирі.

Реєстрація відповідача в належній їй квартирі перешкоджає їй у здiйсненнi права власностi, оскільки вона обмежена у праві розпорядження належним їй нерухомим майном, вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються вiдповiдно до кількості зареєстрованих осiб.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник позивачки - адвокат Семенок В.І.просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим через оголошення на сайті суду, не подав відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності, що є умовою відповідно до ст.280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення, враховуючи, що позивачка проти цього не заперечує.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу вiд 16.09.2020, посвідченим приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Бублик Т.М., витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.(а.с.7-9).

В пункті 7 договору купівлі-продажу у відчужуваній квартирі зареєстрований продавець ОСОБА_2 , який зобов`язується знятися з реєстраційного обліку та звільнити відчужувану квартиру від особистих речей до 31 грудня 2020 року для безперешкодного проживання в ній покупця. Оплата комунальних послуг за цей період буде здійснена за особистий рахунок продавця, який продовжуватиме мешкати у відчужуваній квартирі до 31 грудня 2020 року за попередньою домовленістю з покупцем. Тобто, фактично для відповідача умовами договору був встановлений сервітут щодо користування спірною квартирою до 31 грудня 2020 року.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаній квартирі, що підтверджується довідкою відділу виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області.

Згідно ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

За правилами ст.150, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу).

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.319, 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві.

Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У відповідності до ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

За приписами ст.406 ЦК України сервітут припиняється,зокрема у разі спливу строку, на який було встановлено сервітут.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

За таких обставин, враховуючи, що в розумінні чинного законодавства, відповідач не є членом родини позивачки, відсутність юридично визначених у встановленому порядку правомочностей відповідача щодо володіння та користування спірним майном, наявні підстави для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням,- квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України звідповідача на користь позивачки слід стягнути випрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.32, 319, 391, 401-406 ЦК України, ст.81, 89, 141, 258-260, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ,таким, що втратив право на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Позивачка має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, - шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти дняв з дня складення повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуюча суддя Т.Ковальова