Справа № 473/2359/21
РІШЕННЯ

іменем України

"19" липня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним

В С Т А Н О В И В:

29.06.2021 року позивач ОСОБА_1 , який є власником 34/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання недійсним Державного акту на право власності на землю виданого 29.01.1996 року ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що відповідач видав вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0408 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 має цільове призначення обслуговування житлового будинку, але державний акт мав бути виданий всім співвласникам житлового будинку відповідно до їх часток в спільній частковій власності на житловий будинок.

Посилаючись на те, що вказаним рішенням було порушено його право як спадкоємця за законом першої черги, співвласника спільної часткової власності на житловий будинок на користування та перебування у власності земельної ділянки загальною площею 0,1211 га, тоді як Державний акт на право власності на земельну ділянку посвідчує право власності на нерухоме майно площею 0,0408 га (частину від загальної площі земельної ділянки) та на відсутність технічної документації, на підставі якої був виготовлений Державний акт, позивач просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача - Вознесенської міської ради - в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляд у справи, причину нявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на час розгляду спору на праві приватної власності ОСОБА_1 (34/100), ОСОБА_3 (29/100), ОСОБА_4 (21/100), ОСОБА_5 (16/100), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

29.01.1996 року ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради № 8 від 26.01.1996 року отримав Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,0408 га призначену для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .

Із дослідженої в судовому засіданні копії рішення виконкому Вознесенської міської ради № 8 від 26.01.1996 року слідує, що ним не вирішувалося питання про передачу земельної ділянки з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 у власність всім співвласникам цього житлового будинку, тобто Державний акт на право приватної власності на землю виданий одному співвласнику ОСОБА_2 є незаконним.

Також на незаконність видачі Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_2 вказує і нотаріус приймаючи постанову від 28.05.2001 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої такий правовстановлюючий документ має посвідчувати право власності на землю, а не на її частку.

Відповідно до ч.1 ст. 6 ЗК України 1990 року (чинного на час передачі у власність ділянки) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Передача розташованих на території міст земельних ділянок у власність громадян належала до відання міських рад (ст. 117 ЗК України 1990 року).

Право власності або право користування землею посвідчувалося державними актами, форма яких затверджувалася Верховною радою України відповідно до ст. 23 ЗК України 1990 року.

Порядок видачі державних актів був передбачений Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, затвердженої наказом Держкомітету України по земельним ресурсам 15.04.1993 року №28, діючої на час видачі вказаного Державного акта, у відповідності до п. 2.1 якої необхідною передумовою їх видачі була розробка технічної документації.

Відповідач не врахував вказаного, створив перешкоди в реалізації позивачу права на користування вказаною земельною ділянкою відповідно до частки у житловому будинку та набуття права власності на земельну ділянку.

Відповідачем не спростовано твердження позивача про відсутність технічної документації, що передує процедурі видачі Державного акту на право приватної власності на землю.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий з порушенням визначеного законодавцем порядку отримання даних правовстановлюючих документів.

Право ОСОБА_1 з огляду на приписи частини 1 статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України на захист прав осіб на земельні ділянки може здійснюватися шляхом визнання недійсним відповідного Державного акту на право приватної власності на землю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю виданий 29.01.1996 року ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0408 га. призначену для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 8 від 26.01.1996 року.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Суддя: О.Є.Старжинська