Справа № 663/412/20
Провадження № 2/663/298/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Шульги К. М.

секретарів Миронюк М. М., Матковської Н. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скадовської міської ради Херсонської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування рішення органу місцевого самоврядування та поновлення строку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 17.05.1956 виконавчим комітетом Скадовської міської ради було прийнято рішення №343, відповідно до якого було виділено в самостійне домоволодіння будинок по АДРЕСА_1 ) із земельною ділянкою 880 кв. м., залишивши таку ж площу земельної ділянки на іншим будинком АДРЕСА_2 . У подальшому площа земельних ділянок станом на 28.10.2009 по АДРЕСА_3 становить 0,0757 га. Відповідно до п.1.5 рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради від 22.03.2000 №59 «Про вилучення, надання, передачу земельних ділянок у приватну власність по фактичному користуванню та на підставі розподілу зі згоди землекористувачів» мешканцю домоволодіння по АДРЕСА_4 надана земельна ділянка площею 693 кв.м. Пункт 1.5 рішення виконавчого комітету прийнято на підставі заяви землекористувача будинку АДРЕСА_5 ОСОБА_5 від 20.03.2000. 28.02.2003 прокуратурою Скадовського району Херсонської області з вимогою скасувати пункт 1.5 рішення виконавчого комітету на підставі не узгодження питання щодо надання згоди сусідніх землекористувачів. За наслідками розгляду протесту прокурора на позачерговій сесії ХХХІV скликання Скадовської міської ради від 07.04.2003 №130 пункт 1.5 рішення відмінено. Посилаючись на положення статті 144 Конституції України, статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про прокуратуру» та рішення Конституційного Суду України (рішення про скасування актів органів місцевого самоврядування №1-9/2009) зазначає, що відповідач порушив його права щодо користування земельною ділянкою під житловим будинком АДРЕСА_6 , позбавив скористатися правом щодо безкоштовної приватизації земельної ділянки. Вказує, що будинок АДРЕСА_3 належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору міни від 03.04.2000, за яким відповідачу перейшла у користування земельна ділянка площею 693 кв.м. На початку 2000 року відповідач здійснив самовільне перенесення існуючого паркану, який розділяв домоволодіння АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , внаслідок чого збільшився розмір земельної ділянки, наданої у користування власнику домоволодіння АДРЕСА_3 за рахунок земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 . Розмір земельної ділянки збільшився за рахунок скасування попереднього рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради №59 від 22.03.2000 (пункт 1.5), яким ОСОБА_6 надано земельну ділянку по фактичному користуванню в існуючих межах за згодою суміжних землекористувачів по АДРЕСА_3 , площею 693,0. Земельні ділянки під домоволодіннями будинків № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , №121/1 органами місцевого самоврядування в натурі не відводилися і межі ділянок компетентними органами не встановлювалися. Про порушене право позивачу стало відомо після ухвалення 01.08.2019 Верховним Судом України рішення у справі №663/422/16-ц. Просить поновити строк подачі позову до суду та скасувати рішення позачергової ХVІ сесії ХVІV скликання Скадовської міської ради Херсонської області «Про скасування пункту 1.5 рішення виконкому від 23.03.2000 №59».

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача Скадовської міської ради Херсонської області Поваляєва К. О. в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Зазначила, що оскаржуваним рішенням міської ради скасовано виділ земельної ділянки по АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , при цьому земельна ділянка не збільшувалася, рішення не стосувалося позивача і не порушувало його інтереси. Також звернула увагу, що право на оскарження рішень органів місцевого самоврядування мають особи, щодо яких застосовано відповідне рішення, а також особи, які є суб`єктами правовідносин, де застосовуються прийняті органами місцевого самоврядування акти. У позивача відсутні підстави для оскарження рішення міської ради, а ОСОБА_5 дане рішення не оскаржував та не заперечував проти нього. Також вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що про порушене право йому стало відомо тільки після ухвалення Верховним Судом рішення у справі №663/422/16-ц.

Представник третьої особи ОСОБА_4 адвокат Охлопков О. І. проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. Крім того, вважав наявними підстави для закриття провадження у справі, посилаючись на тотожність вказаного позову з раніше розглянутим судом позовом (справа №2-479/08). Також звернувся з клопотанням застосувати позовну давність та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, представників не направили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не надали, про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

20.03.2000 ОСОБА_5 звернувся до міського голови із заявою, в якій просив закріпити по фактичному користуванню земельну ділянку по АДРЕСА_3 , площею 693,0 в межах, якими користується.

Рішенням виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області від 22.03.2000 №59 «Про вилучення, надання, передачу земельних ділянок у приватну власність по фактичному користуванню та на підставі розподілу зі згоди землекористувачів» надано земельну ділянку по фактичному користуванню в існуючих межах за згодою суміжних землекористувачів мешканцю домоволодіння по АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 площею 693,0 кв. м. (п.1.5).

Рішенням Скадовської міської ради Херсонської області від 07.04.2003 №130 «Про скасування пункту 1.5 рішення виконкому від 22.03.2000 №59», винесеним за результатом розгляду протесту прокурора Скадовського району від 28.02.2003 №22/201, відмінено пункт 1.5 рішення виконкому від 22.03.2000 №59 «Про вилучення, надання, передачу земельних ділянок у приватну власність по фактичному користуванню та на підставі розподілу зі згоди землекористувачів» як незаконне (земельна ділянка по АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 ).

07 травня 2008 року Скадовським районним судом Херсонської області розглянуто справу №2-479/08 за позовом ОСОБА_2 до Скадовської міської ради, треті особи ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , про визнання незаконним рішення сесії Скадовської міської ради. З рішення суду вбачається, що предметом розгляду була вимога про визнання недійсним рішення позачергової ХІV сесії Скадовської міської ради ХХІV скликання від 07.04.2003 №130 «Про скасування пункту 1.5 рішення виконкому від 22.03.2000 №59». У задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову суд посилався на те, що рішення Скадовської міської ради не порушує прав і інтересів позивача, оскільки земельна ділянка не надавалася, в натурі межі не встановлювалися, тому позивачка не може ставити питання щодо права користування земельною ділянкою у конкретних розмірах та про порушення цього права відповідачем, та прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 01.07.2008 апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 07.05.2008 залишено без змін.

Одним із процесуальних засобів забезпечення реалізації конституційної гарантії обов`язковості судового рішення є застосування як преюдиційних обставин, встановлених у судовому рішенні, що набрало законної сили, під час судового розгляду іншої справи (ст.82 ЦПК України).

Відповідно до сталої судової практики преюдиція це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Преюдиційні обставини, встановлені в судовому рішенні, що набуло законної сили, суд зобов`язаний враховувати під час розгляду іншої справи. Для спростування преюдиційних обставин, встановлених в іншій справі, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, має подати суду належні та допустимі докази, які суд оцінює в загальному порядку.

Таким чином, преюдиційним є встановлення судами, що оскаржуване рішення міської ради прийнято в межах повноважень та згідно з діючим на той час законодавством, не порушувало прав ОСОБА_2 як суміжного землекористувача, оскільки в натурі межі не встановлювалися.

Вказана обставина також має значення для інших землекористувачів, зокрема ОСОБА_1 , який як і ОСОБА_2 є співвласником домоволодіння по АДРЕСА_4 (з частками по 47/200 у кожного). Позивачем не надано доказів, що вказане рішення Скадовської міської ради порушує його права, оскільки не змінилися обставини, встановлені під час розгляду справи №2-479/08.

Посилання позивача на те, що про його порушене право йому стало відомо після ухвалення 01.08.2019 Верховним Судом рішення у справі №663/422/16-ц, спростовується матеріалами справи. Так, з рішення Скадовського районного суду Херсонської області увід 07.05.2008 у справі №2-479/08 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи залученим до участі у справі як третя особа, в судове засідання не з`явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. Крім того, представником ОСОБА_4 адвокатом Охлопковим О. І. в судовому засіданні демонструвалася копія апеляційної скарги на рішення суду, підписана в тому числі ОСОБА_1 .

Суд критично оцінює твердження представника позивача, що у рішенні суду у справі №2-479/08 помилково вказано на звернення ОСОБА_1 із заявою про розгляд справи за його відсутності, а апеляційна скарга можливо підписана іншою особою, а не ОСОБА_1 , оскільки експертне дослідження підпису не проводилось, та розцінює таку позицію як обраний спосіб обґрунтування права на звернення до суду.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на доступ до правосуддя обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Крім того, право на оскарження судового рішення також обмежене встановленим строком на апеляційне чи касаційне оскарження. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу верховенства права, та зокрема, одного з його елементів принципу правової визначеності.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

З досліджених під час судового розгляду матеріалів вбачається, що судами неодноразово розглядалися справи за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Так, постанова Верховного Суду від 01.08.2019, на яку посилається позивач, винесена в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. У рішенні Скадовського районного суду Херсонської області від 07.05.2008 за позовом ОСОБА_2 до Скадовської міської ради, треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , про визнання незаконним рішення сесії Скадовської міської ради, міститься посилання на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 01.12.2006 у справі №2-11/06 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яке залишено без змін апеляційним судом Херсонської області 25.04.2007 (справа №22ц-379/07).

Судом не встановлено підстав для поновлення позивачу строку подачі позову. Одночасно, суд вважає необхідним звернути увагу, що у даному випадку відмова у поновленні строку подачі позову сприятиме досягненню балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту прав окремої особи, з урахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності, як було зазначено вище.

Вирішуючи питання за клопотанням адвоката Охлопкова О. І. про застосування позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Враховуючи, що із заявою про застосування позовної давності звернувся представник третьої особи, суд залишає таку заяву без розгляду. При цьому, Скадовська міська рада з відповідною заявою до суду не зверталася.

Також необхідно звернути увагу, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, на підставі статей 137, 141 ЦПК України на позивача покладаються судові витрати, в тому числі документально підтвердженні витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн., сплачені ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 4, 12, 15, 18, 82, 137, 141, 258, 263-265, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Скадовської міської ради Херсонської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування рішення органу місцевого самоврядування та поновлення строку.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Скадовського районного суду

Херсонської області К.М. Шульга

Повний текст рішення виготовлено 02.04.2021