Справа №484/1200/21
Провадження № 22-ц/812/1685/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

приватного акціонерного товариства

«Страхова Група «ТАС»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 липня 2021 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Фортуною Т.Ю., повний текст складено 05 липня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди завданою смертю фізичної особи,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ«ТАС») про відшкодування шкоди завданою смертю фізичної особи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що 22 червня 2020 року близько 22 год.35хв. у м. Нова Каховка Херсонської області на Дніпровському проспекті відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "BMW X5", реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок ДТП ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Зазначає, що 23 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000253 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Оскільки він (позивач) є батьком загиблого ОСОБА_3 , то у зв`язку із його смертю йому спричинено моральну шкоду, яку було завдано внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу "BMW X5", реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому відповідальність за заподіяну шкоду настала у володільця джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Цивільно-правова відповідальність водія зазначеного транспортного засобу на дату ДТП була застрахована у ПрАТ «СГ«ТАС». Наразі у Новокаховському міському суді Херсонської області перебуває кримінальне провадження № 0000253. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 є його батько (позивач у справі), мати, дружина та двоє неповнолітніх дітей.

У липні 2020 року представник позивача надіслав на адресу відповідача повідомлення про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування.

04 серпня 2020 року відповідач повідомив представника позивача про те, що заява з доданими до неї документами отримана та прийняв рішення про призупинення її розгляду до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішення у кримінальній справі законної сили.

На адресу відповідача було направлено копію витягу з ЄРДР кримінального провадження №0000253 та обвинувальний акту у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_2 . Проте, відповідач не змінив свого рішення та не здійснив виплату страхового відшкодування заподіяної позивачеві моральної шкоди.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач, просив стягнути з відповідача 1/5 частку від загального розміру страхового відшкодування (регламентної виплати), яка відповідно до п. 27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Закону №1961-IV, вє 12 мінімальних заробітних плат, і становить 11335 грн.20 коп. Крім того, позивач зазначає, що судові витрати, які він очікує понести - це витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 8000 грн.00 коп.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 липня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СГ«ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування (регламентну виплату), пов`язане із моральною шкодою, заподіяною смертю фізичної особи, в розмірі 11335 грн.20 коп. та на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.00 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що відсутність у матеріалах справи доказів притягнення особи до кримінальної відповідальності або закриття кримінального провадження не означає відсутність особи для цивільно-правової відповідальності,таке не може свідчити про відсутність страхового випадку та про відсутність підстав для відшкодування відповідачем завданої позивачу шкоди в межах суми страхового відшкодування.

Факт страхового випадку зафіксовано правоохоронними органами, що підтверджено даними наявного в матеріалах справи обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286 КК України, який перебуває на розгляді у Новокаховського міського суду Херсонської області, та не спростовано відповідачем.

Більш того, суд першої інстанції доводи відповідача з приводу призупинення розгляду заяви позивача про виплату страхового відшкодування, вважав неспроможними з огляду на те, що відповідно до преамбули Закону №1961-IV, він регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Більш того, наведеним матеріальним законом визначено правовий механізм врегулювання обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу із чітко визначеними правами і обов`язками страхувальника, водія застрахованого транспортного засобу, страховика, потерпілої особи, а у разі настання її смерті, права і обов`язки членів її сім`ї.

У разі відсутності підстав для відмови у прийнятті рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки немає такої підстава як не встановлення винних дій водія застрахованого транспортного засобу, відповідач діяв у спосіб непередбачений Законом №1961-IV - призупинив розгляд заяви на виплату страхового відшкодування, чим фактично позбавив позивача права на отримання такої страхової виплати у строки встановлені даним законом, при тому, що даний закон передбачає право страховика регресної вимоги (стаття 38) і застосування відповідальності за порушення умов страхування (стаття 38-1).

За такого, АТ «СГ «ТАС» як страховик є зобов`язальним суб`єктом перед потерпілим, якій він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку. Проте відшкодування моральної шкоди страховиком проведено не було.

Оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази наявності підстав для відшкодування відповідачем шкоди; позивач довів факт заподіяння йому шкоди та її розміру - 11335 грн.20 коп., так як у загиблого залишилися ще мати, дружина та дві доньки, які також мають право на таке відшкодування у рівних частинах, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Додатковим рішення цього ж суду від 13 липня 2021 року з ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» стягнуто на користь ОСОБА_1 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «СГ«ТАС» оскаржило його та посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, грубо порушує норми матеріального та процесуального права, просив про його скасування та ухвалення нового про відмову у задоволені позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність остаточного рішення по кримінальному провадженню унеможливлює встановленню обставин дорожньо-транспортної пригоди, які підлягають встановленню для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Зазначає, що позивачем не надано доказів причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася 22 червня 2020 року та смертю ОСОБА_3 . Вважає, що вимоги заявлені позивачами передчасно, так як його права на отримання страхового відшкодування порушені не були.

Крім того вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що спір виник з приводу виплати страхового відшкодування, а не відшкодування шкоди, спричиненої смертю особи, а тому позивач не звільнена від сплати судового збору. Розгляд справи за позовом, який не був оплачений судовим збором, на думку відповідача, є істотним порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 22 червня 2020 року близько 22 год.35хв. у м. Нова Каховка Херсонської області на Дніпровському проспекті відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу "BMW X5", реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внаслідок ДТП ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер (а.с.21,22).

23 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000253 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України ( а.с.18,19).

У подальшому до Новокаховського міського суду Херсонської області було направлено обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України( а.с.10-17).

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу, за участю якого сталася ДТП, на час настання події була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» (поліс № АР 7924866)( а.с.20).

Особами першої лінії споріднення по відношенню до загиблого ОСОБА_3 є його батько - ОСОБА_1 , його мати - ОСОБА_5 , його дружина - ОСОБА_6 , донька - ОСОБА_7 ,2013 року народження, донька ОСОБА_8 ,2020 року народження ( а.с.24,25,26,27).

ОСОБА_1 (позивач у справі) та ОСОБА_5 06 липня 2020 року звернулись до відповідача із повідомленням про ДТП, яка мала місце 22 червня 2020 року, надавши необхідні страхову документи ( а.с.30) .

06 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою в сумі 11335 грн. 20 коп.(а.с.31).

Листом від 20 липня 2020 року № 1016 відповідач повідомив позивача про призупинення розгляду справи, оскільки на час надання відповіді не завершено кримінальне провадження та немає вироку, який набрав законної сили( а.с.35).

06 серпня 2020 року позивачем додатково надано страхову оригінал витягу з ЄРДР №0000253, а 06 жовтня 2020 року копію обвинувального акту у цьому кримінальному проваджені стосовно ОСОБА_2 (а.с.33,34). Проте відшкодування моральної шкоди проведено не було.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. ст. 636, 979, 985, 988, 992 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Страховик зобов`язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди.

У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У ст.3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що 22 червня 2020 року сталася ДТП, в результаті якої його син ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 через свого представника повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 11335 грн.20 коп.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.35.2 вказаної статті до заяви додаються:а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

У судовому засіданні встановлено, що позивач звертаючись до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування надав перелік документів, відповідно до п.35.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ця обставина не заперечувалася представником відповідача.

Відповідно до пунктів 36.1, 36.2 ст.36 вказаного вище Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно з абз. 5 пункту 36.2. ст.36 вказаного Закону протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Судом встановлено, що відповідач на заяву позивача про виплату страхового відшкодування повідомило позивача про призупинення розгляду заяви, оскільки АТ «СГ`ТАС» не має документального підтвердження того, що кримінальне провадження завершено та страхову не відомо про набуття рішення у такій справі законної сили .

Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6-208св 10 під справою, що розглядається у порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі.

Тому посилання представника відповідача на те, що відповідно до ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на те, що, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку 90 днів припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) стало відомо про набрання рішення у такій справі законної сили не заслуговує на увагу.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Колегія суддів вважає, що зупинення відповідачем виплати позивачеві страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом ДТП та загибелі його сина ОСОБА_3 , не оспорюючи обставини страхового випадку є такою, що порушує право позивача на отримання страхового відшкодування.

Пункт 27.3 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

У заявах про виплату страхового відшкодування позивач просив виплатити страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою у розмірі 11335 грн.20 коп. (1/5 частки, що належить позивачу, як батьку загиблого).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на день настання страхового випадку становить 4723 грн.00 коп.

Загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 56676 грн.00 коп. (12 x 4723,00).

Зважаючи на наявність у загиблого ще матері, дружини та двох доньок, які також мають право на таке відшкодування у рівних частинах, розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить11335 грн.20 коп. моральної шкоди,які суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача.

Враховуючи викладене, апеляційний суд знаходить, що суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши докази наявні в матеріалах справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується також із висновками суду першої інстанції про те, що відсутність остаточного рішення у вказаному кримінальному провадженні не є підставою, що унеможливлює вирішення спору між сторонами щодо страхових виплат, оскільки шкода спричинена транспортним засобом в результаті дорожньо-транспортної пригоди відшкодовується незалежно від наявності чи відсутності в діях водія вини.

Зважаючи на сукупність обставин та наявних у справі доказів, колегія суддів визнає наявність причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та смертю ОСОБА_3 , що достовірно підтверджується неспростованим висновком проведеної медичної експертизи в рамках кримінального провадження.

Колегією суддів не встановлено також істотного порушення судом першої інстанції норм процесуального права, на які вказує відповідач у доводах апеляційної скарги, зокрема, несплати судового збору позивачем, виходячи з наступних обставин.

Як уже зазначалося, спір виник з приводу відшкодування страховиком шкоди заподіяної смертю потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ст.ст. 23, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Оскільки у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Більш того, вирішення судом позову, який не було оплачений судовим збором, не є істотним порушенням норм процесуального права, яке у силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, то і підстави для розподілу судових витрат в розумінні ст. 141 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 липня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 06 вересня 2021 року.