Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1741/15-ц Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М, Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №274/1741/15-ц за позовом Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гуменюка Олександра Володимировича на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2021 року, яке ухвалене суддею Вдовиченко Т.М. в м.Бердичеві

встановив:

У квітні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду із зазначеним позовом на обґрунтування якого зазначило, що 20 квітня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (після зміни найменування ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0501/0407/71-103, відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 21000,00 доларів США, а останній зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Цього ж дня, з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №0501/0407/71-103-р-1, відповідно до якого остання зобов`язалась солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк», були укладені Договори купівлі-продажу прав вимоги за вказаним договорами.

Однак в порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 18 квітня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 в сумі 17 240,89 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом сумі 13877,54 доларів США, заборгованості по відсотках - 2 573,88 доларів США, заборгованості по пені - 789,47 доларів США, яку позивач просить стягнути з боржника та поручителя в солідарному порядку на користь Банку.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто в солідарномупорядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №0501/0407/71-103 від 20.04.2007 року в сумі 14 473, 26 доларів США, що еквівалентно 404 527,62 грн. 96 коп, яка складається із заборгованості за кредитом - 13877,54 доларів США, що еквівалентно 387 877,24 грн, заборгованості по відсоткам 579,96 доларів США, що еквівалентно 16 209,88 грн, заборгованості по пені - 15,76 доларів США, що еквівалентно - 440,49 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» судовий збір в розмірі по 1827 грн. 00 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Гуменюк О.В, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зокрема, позивач вважає, що судом не досліджені належним чином докази по справі, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що Банком не було дотримано вимог ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо направлення повідомлення про усунення порушень. При цьому за вказаним кредитним договором термін виконання грошових зобов`язань не настав, оскільки банк не дотримався установленого договором порядку дострокового повернення всієї суми коштів, внаслідок чого термін погашення заборгованості в повному обсязі не настав. Крім того згідно проведеної експертизи від 24.02.2016 року було встановлено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не відповідає умовам укладеного кредитного договору та додаткових угод. Висновок по додатковій експертизі від 26.07.2017 року вважають неналежним доказом через те, що він не відповідає Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та науково методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом МЮУ № 53/5 від 08.10.1998.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивач просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства. Зазначив, що письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором відповідач отримав разом із позовною заявою, проте будь-яких дій щодо погашення простроченої заборгованості не вчиняв, кошти згідно графіку платежів не вносив. Крім того, заяв про зміну свого місяці проживання відповідно до п.10.6 Кредитного договору до банку не подавав, а тому вказана вимога була направлена на адресу, яка була вказана в кредитному договорі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та представник відповідачів адвокат Гуменюк О.В. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи був повідомлений. Надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 546 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором (ст.554 ЦК).

Судом встановлено, що 20 квітня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (після зміни найменування ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0501/0407/71-103, відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 21000,00 доларів США на строк до 19.04.2032 року (а.с.6-9,12-14,16-17 т.1).

Пунктами 1.2. 1.4 Кредитного договору передбачено, що він надається на споживчі цілі, а саме на купівлю житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №0501/0407/71-103-р-1, відповідно до якого остання зобов`язалась солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором.

01 липня 2007 року та 03 вересня 2008 року були внесені зміни та укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 року (а.с.10,11 т.1).

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк», були укладені Договори купівлі-продажу прав вимоги за вказаними договорами.

В зв`язку з несплатою ОСОБА_1 чергових платежів по кредитному договору, позивачем 27 березня 2015 року направлено вимоги відповідачам про усунення порушень Кредитного договору та про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов`язаних з ним платежів станом на 01.03.2015 в сумі 14 472,66 доларів США протягом 30 календарних днів з моменту надіслання цієї вимоги (а.с.16,17).

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідачами неналежно виконуються умови кредитного договору, у зв`язку із чим станом на 01 березня 2015 року, згідно наданого Банком розрахунку, утворилась заборгованість в сумі 14472,66 дол. США. по курсу НБУ станом на 01.03.2015 року - 401806,20 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 13877,54 дол. США, що еквівалентно - 385283,81 грн, по відсотках - 579,36 дол. США, що еквівалентно - 16084,84 грн, по пені - 15,76 грн, що еквівалентно - 437,55 дол. США. (а.с.33 т.1).

20 червня 2020 року Банком подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №0501/0407/71-103 від 20.04.2007 року станом на 18.04.2016 р. в сумі 17 240,89 дол. США, а саме : за кредитом - 13877,54 дол. США, за відсотками - 2 573,88 дол. США, пеню - 789,47 дол. США (а.с.144 т.5). На підтвердження даної суми боргу, Банком не було надано до суду розрахунку заборгованості.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової-економічної експертизи від 24.02.2016 року № 21821/15-45 встановлено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника перед ПАТ «Альфа банк» не відповідає умовам укладеного 20.04.2007 р. кредитного договору № 0501/0407/71-103 між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 , договору від 01.08.2007 р. про внесення змін до кредитного договору № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 р., додаткової угоди від 30.09.2008 р. про внесення змін до кредитного договору №0501/0407/71-103 від 20.04.2007 р. та розрахунковим документам щодо погашення кредиту за цим договором станом на 1.03.2015 р. і здійснений без врахування норм чинного законодавства, зокрема ст. ст. 192, 533 ЦК України (а.с.95-102 т.2).

За клопотанням представника позивача у справі була проведена додаткова судово- економічна експертиза № 7691/17-45 від 26.07.2017 р., за результатами якої було встановлено, що підсумкові дані наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, крім пені, не містять суттєвих невідповідностей умовам кредитного договору №0501/0407/71-103 від 20.04.2007 р., укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 договору від 01.08.2007 р. про внесення змін до кредитного договору №0501/0407/71-103 від 20.04.2007 р., додаткової угоди від 30.09.2008 р. про внесення змін до кредитного договору № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 р. та розрахунковими документами щодо погашення кредиту за цим кредитним договором станом на 01.03.2015 р. Заборгованість за даним кредитним договором станом на 01.03.2015 р. становить 13 877,54 дол. США (строкова), за процентами 580,60 дол. США (в тому числі строкові 139,74 дол. США, прострочені 440,86 дол. США), пеня за прострочення основного боргу 68,62 грн, пеня за прострочення процентів 435,25 грн. (а.с.62-106 т.4).

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що надісланим 26 березня 2015 року відповідачам повідомленням про усунення порушень, АТ «Альфа Банк» використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, тобто, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання на 26 квітня 2015 року (30 днів з дня направлення вимоги), а тому з відповідачів на користь Банку в солідарному порядку підлягає стягненню поточна та строкова заборгованості за кредитним договором станом на березень 2015 року, оскільки нарахування банком процентів за користування кредитом та пені за період з 26.03.2015 р. по 18.04.2016 р. є безпідставним.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися неможливо виходячи з наступного.

Згідно частини другої статті 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів) (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року в справі № 6-223цс16 зроблено висновок, що «визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів».

Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з п.6.1.4 Кредитного договору при настанні подій, зазначених в у п.3.8, 3.9, 6.1.2 цього договору, банк має право вимагати погашення заборгованості у повному обсязі (суми кредиту, нарахованих процентів, комісій, штрафних санкцій).

При цьому сторони погодили, що вимога про виконання порушеного зобов`язання направляється Банком Позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання Банком за адресою Позичальника, зазначеного в реквізитах цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням зв`язку при відправленні листа з повідомленням про вручення або дата, зазначена в повідомлені, яке отримане Позичальником особисто у Банку (пункт 3.10 Договору).

Пунктом 10.6 Договору передбачено, що будь-які повідомлення, що направляються сторонами одна одній, повинні бути здійснені у письмовій формі. Такі повідомлення вважаються направленим належним чином, якщо вони доставлені адресату посильним, цінним листом, телексом, чи телефаксом за адресою, вказаною у розділі 10 цього договору, або адресою повідомленою Позичальником відповідно до п.п.6.1.2 п.6.1 цього договору.

У пунктах 20, 21, 25, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) зроблено висновок, що «частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Велика Палата Верховного Суду вважає, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором»; «…суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту»; «…порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами».

Під час розгляду справи було встановлено, що кредитування позичальника відбулось для задоволення споживчих потреб, а саме на купівлю житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із повідомлення-вимоги про усунення порушень Кредитного договору та дострокове повернення всієї суми кредиту, воно було надіслано на адресу Боржника та Поручителя 27 березня 2015 року, яка зазначена в Кредитному договорі. Відомостей про отримання вказаного повідомлення матеріали справи не містять. Крім того, зі змісту додаткової угоди від 30.09.2008 вбачається, що в реквізитах даного договору вказана нова адреса проживання відповідача ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, позовна заява до суду Банком була подана 09 квітня 2015 року, про що свідчить штамп пошти на конверті. Тобто з позовом Банк звернувся передчасно, до спливу тридцятиденного строку встановленого договором.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що Банк не дотримався передбаченого зазначеним договором та законом досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а тому у АТ «Альфа-Банк» відсунє право вимоги дострокового погашення всієї суми кредиту з позичальника та поручителя.

Однак, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідачів на користь Банку підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором, строк погашення якої настав (прострочена заборгованість), згідно наданого банком розрахунку станом на 01.03.2015 в розмірі 456,62 доларів США, що еквівалентно 12762,44 грн, яка складається: із заборгованості за простроченими відсотками в сумі 440,86 доларів США, що еквівалентно 12321,95 грн, заборгованості по пені - 15,76 доларів США, що еквівалентно - 440,49 грн.

Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову з вищевказаних підстав (п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропоційно до розміру задоволених позовних вимог (2,9%), з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі по 52,98 грн. з кожного, а з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5322,06 грн.

Керуючись ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гуменюка Олександра Володимировича задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк»(код , місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця вул. Велика Васильківська,100) заборгованість за кредитним договором № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 року в сумі 456,62 доларів США, що еквівалентно 12762,44 грн, яка складається: із заборгованості за простроченими відсотками в сумі 440,86 доларів США, що еквівалентно 12321,95 грн, заборгованості по пені - 15,76 доларів США, що еквівалентно - 440,49 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 52,98 грн. з кожного.

Стягнути з Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5322,06 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2021 року.

Головуючий Судді