Справа № 346/2499/19
Провадження № 22-ц/4808/1074/21
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Девляшевського В.А., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

з участю представника апелянта Созоник Т.Б., представника позивача Крайник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Калинюка О.П. в м. Коломия,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року Державна служба України з безпеки на транспорті (далі також Укртрансбезпека) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Позов мотивовано тим, що 26.04.2016 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області у пересувному пункті габаритно-вагового контролю на автодорозі М-12, км 190+100 м, Підволочиського району Тернопільської області був проведений габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки Freightliner Columbia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сідловий тягач PNO, 39TRI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , напівпричеп-контейнеровоз, що належить відповідачці ОСОБА_1 , яким надавалися послуги з перевезення вантажу (харчові добавки) від SMREX NECTAR GENERAL (порт Одеса) до ТОВ «ЛК ІНТЕРПЛИТ» (м. Надвірна Івано-Франківської області). Протяжність маршруту - 821 км. Перевірка здійснювалась на підставі направлення на перевірку №016804 від 25.04.2016 про проведення рейдової перевірки за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів таким транспортом та наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 22.04.2016 №192 «Про затвердження щотижневого графіку рейдових перевірок». В результаті перевірки виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, а саме навантаження на строєну вісь - 32,4 т (при нормативно допустимій 24 т), повна маса транспортного засобу - 57,45 т (при нормативно допустимій 44 т). Наведене підтверджується чеком зважування № 12507 від 26.04.2016 та зафіксовано в акті № 16/368/0009 від 26.04.2016 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами проведеного контролю також складено акт № 081047 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, на підставі яких проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд в розмірі 2 438,37 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.04.2016 року еквівалентно 69 595,37 грн. Водій вищевказаного вантажного автомобіля ОСОБА_2 ознайомлений із зазначеними документами, однак від підпису та отримання їх копій відмовився. Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області неодноразово зверталося до власника автомобіля ОСОБА_1 з листами-повідомленнями щодо необхідності сплати вищевказаної суми плати за проїзд, однак така сума неоскаржена у встановленому законом порядку та несплачена, а відтак набула статуту заборгованості перед Державним бюджетом України.

Посилаючись на наведене, Державна служба України з безпеки на транспорті просила стягнути з відповідачки в дохід Державного бюджету України вищевказану суму заборгованості.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року позов Державної служби України з безпеки на транспорті задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України заборгованість з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 69 595,37 грн, що еквівалентно 2 438,37 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку згідно з актом № 16/368/0009 від 26.04.2016.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1 043,93 грн.

Рішення мотивовано тим, що під час габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля, що належить відповідачці ОСОБА_1 , було виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням допустимих вагових обмежень. При цьому, ані дозволу, ані документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів у перевізника не було, у зв`язку з чим складено відповідні акти, проведено розрахунок та нараховано плату за проїзд. Визначена плата за проїзд не сплачена перевізником у встановлені чинним законодавством строки, тому набула статусу заборгованості перед Державним бюджетом України та підлягає стягненню в судовому порядку.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що Правилами дорожнього руху України передбачена можливість власника транспортного засобу передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. З акту № 081047 від 26.04.2016, складеного працівниками Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області, вбачається, що водієм, який здійснював керування вантажним автомобілем марки Freightliner Columbia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепом-контейнеровозом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був ОСОБА_2 , який надав працівникам Укртрансбезпеки водійські права та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Отже, ОСОБА_2 на законній підставі використовував даний транспортний засіб, а тому, в силу статей 1166, 1187 ЦК України, саме він повинен нести відповідальність за завдані державі збитки внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Також апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази (товарно-транспортна накладна, договір на перевезення або інший визначений законодавством документ на вантаж тощо), що вантажним автомобілем марки Freightliner Columbia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепом-контейнеровозом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , надавались послуги з перевезення вантажу (харчові добавки) від SMREX NECTAR GENERAL (порт Одеса) до ТОВ «ЛК ІНТЕРПЛИТ» (м. Надвірна Івано-Франківської області) та протяжності маршруту 821 км, а отже позивачем безпідставно визначено розмір завданих державі збитків внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Таким чином, при ухваленні рішення судом порушено вимоги статей 1, 50 Закону України «Про автомобільний транспорт», статей 11, 22, 1166, 1187 ЦК України, Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879, пунктів 2.12, 2.22 Правил дорожнього руху України, оскільки позивачем не доведено наявності у її діях складу цивільного правопорушення і вона не є належним відповідачем у справі.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечила.

Зазначила, що відповідачка не надала жодних доказів (договору оренди, тимчасового реєстраційного талону тощо) щодо передачі вищевказаного вантажного автомобіля з причепом в законне користування іншим особам, а отже 26.04.2016 ці автомобіль та причеп використовувалися саме ОСОБА_4 . Зазначену обставину не заперечив і водій вантажного автомобіля ОСОБА_2 , який підписуючи матеріали перевірки жодним чином не зауважив про невідповідність відомостей дійсним обставинам. Таким чином, саме відповідачка, як власник великогабаритного транспортного засобу, має сплатити визначену суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортним засобом, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме її транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

Ствердила, що розмір плати за проїзд визначено у відповідності до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879, однак відповідачка цих коштів у визначених строк не сплатила, а тому рішення суду першої інстанції є законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Посилаючись на наведене, представник позивача просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Представник позивача доводи скарги заперечила з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу. Просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.04.2016 Державною службою України з безпеки на транспорті видано наказ №192 «Про затвердження щотижневого графіку рейдових перевірок», яким затверджено графік проведення рейдових перевірок територіальними органами Укртрансбезпеки у період з 25.04.2016 по 29.04.2016 (а.с. 16, 16 звор.).

25.04.2016 видано направлення на перевірку № 016804 (а.с. 17).

На підставі вищезазначених наказу та направлення 26.04.2016 о 10 год. 20 хв. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області у пересувному пункті габаритно-вагового контролю на автодорозі М-12, км 190 + 100 м, Підволочиського району Тернопільської області було проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки Freightliner Columbia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сідловий тягач PNO, 39TRI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , напівпричеп-контейнеровоз, що належить ОСОБА_1 , яким надавалися послуги з перевезення вантажу (харчові добавки) від SMREX NECTAR GENERAL (порт Одеса) до ТОВ «ЛК ІНТЕРПЛИТ» (м. Надвірна Івано-Франківської області). Протяжність маршруту - 821 км.

У результаті проведеної перевірки та зважування автомобіля, яке здійснювалось засобами вимірювальної техніки (вага автомобільна підкладна моделі АS у складі: вимірювального приладу №09-245, вантажоприймальних платформ №09-467 та №09-464; виробник «ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TICARET LTD.STI», Туреччина; свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №34-00/4114 від 06.08.2015), встановлено перевищення вагових параметрів, а саме навантаження на строєну вісь - 32,4 т (при нормативно допустимій 24 т), повна маса транспортного засобу - 57,45 т (при нормативно допустимій 44 т).

За результатами перевірки 26.04.2016 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області складено акт № 16/368/0009 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів; акт № 081047 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; чек зважування № 12507, виданий о 10 год. 18 хв. із зазначенням виду зважування (а.с. 19, 20, 21, 22).

Відповідно до розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 26.04.2016 №9 із зазначенням перевищення параметрів від нормативу, нараховано плату за проїзд у розмірі 2 438,37 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.04.2016 еквівалентно 69 595,37 грн (а.с. 23).

04.05.2016 Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області надіслало ОСОБА_1 розрахунок плати за проїзд №9 від 26.04.2016, а 01.02.2018 року повідомлення про заборгованість, нараховану 26.04.2016 в розмірі 2 438,37 євро (а.с. 25, 26).

Доказів оскарження вищевказаної заборгованості у встановленому законом порядку чи її погашення матеріали справи не містять.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначає Закон України «Про автомобільний транспорт», відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частинами першою та четвертою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі Порядок №879), пунктом 3 якого встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі Правила №1306). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 22.5 Правил №1306 передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно з пунктом 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Також пунктами 26, 27 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до пункту 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку №879, відповідно до якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку №879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що перевезення вантажу вантажним автомобілем марки Freightliner Columbia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом-контейнеровозом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить відповідачці ОСОБА_1 , здійснювалося з перевищенням транспортним засобом нормативно вагових параметрів, про що 26.04.2016 під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу працівниками Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області складено усі передбачені Порядком №879 документи, а саме: акти № 16/368/0009 та№ 081047, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок плати за проїзд №9.

Розмір плати за проїзд визначено позивачем відповідно до вимог зазначених вище норм Порядку №879 та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879, однак цих коштів ОСОБА_1 у встановлений строк не сплатила.

При цьому, відповідачкою не надано жодних доказів на спростування факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який перебуває у її власності. Також не надано доказів оскарження в установленому порядку дій позивача щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми збитків.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідачки заборгованості з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 69 595,37 грн, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом 26.04.2016 еквівалентно 2 438,37 євро.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що належним відповідачем у даній справи має бути водій ОСОБА_2 , який на законній підставі використовував вищевказаний вантажний автомобіль, та саме він в силу статей 1166, 1187 ЦК України повинен нести відповідальність за завдані державі збитки внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідачка не надала жодних доказів (договору оренди, тимчасового реєстраційного талону тощо) щодо передачі вищевказаного вантажного автомобіля з причепом в законне користування іншим особам. Відтак, саме вона, як власник великогабаритного транспортного засобу, має сплатити визначену суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортним засобом, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме її транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вантажним автомобілем марки Freightliner Columbia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепом-контейнеровозом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , надавались послуги з перевезення вантажу (харчові добавки) від SMREX NECTAR GENERAL (порт Одеса) до ТОВ «ЛК ІНТЕРПЛИТ» (м. Надвірна Івано-Франківської області) та протяжності маршруту 821 км, а тому позивачем безпідставно визначено розмір збитків завданих державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування, оскільки наведені обставини були встановлені працівниками Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області, зафіксовані в документах, складених за результатами габаритно-вагового контролю, і доказів на спростування наведеного суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням положень статті 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 грудня 2019 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: В.А. Девляшевський

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 10 вересня 2021 року