Житомирський апеляційний суд
Справа №289/674/20 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 60 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Лісової Т.С.

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Сіренко Н.С.

у цивільній справі №289/674/20 за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила визнати за нею право на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом серії ЖТ № 0213466, який належав бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування поданого позову зазначала, що після смерті її бабусі спадщину фактично прийняв її чоловік - дід позивачки ОСОБА_3 , однак юридично не оформив та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку та земельної ділянки, яку отримала мати позивача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщину після смерті матері в шестимісячний строк вона прийняла, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області №244 від 03.10.2017 року. Окрім того рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 28.11.2017 та Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.05.2019 за позивачкою визнано право власності на спадкове майно у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 та діда ОСОБА_3 . На думку позивачки, відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) є перепоною для оформлення спадщини в нотаріальному порядку, що і стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що відмовляючи у задоволенні позовної заяви суд першої інстанції вказав на порушення, допущені нотаріусом при розгляді її заяви про прийняття спадщини, відсутності постанови про відмову у проведенні нотаріальної дії, що не може слугувати підставою для відмови у позові. Крім того вказує, що суд першої інстанції не звернув ваги на вже існуючі рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 28.11.2017 року і Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.05.2019 року, якими задоволені її позовні заяви і визнано за нею, ОСОБА_5 ( на той час ОСОБА_6 ,) право власності в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку згідно з державним актом серії ЯБ №222663, кадастровий номер :05:000:0042. Обставини прийняття спадщини, викладені у вказаних судових рішеннях мають преюдиційне доказове значення у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України. На думку апелянта, суд мав можливість визнати участь нотаріуса обов`яковою для дачі додаткових пояснень з приводу листа від 09.04.2020 року за №2-23/473 або витребувати додаткову інформацію.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Комарівка Радомишльського району Житомирської області, у Свідоцтві про народження від 07.08.1981 серії НОМЕР_1 її батьками вказані: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_4 (а.с.8,21,56,57,58,59).

Мати позивачки - ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Раївка Радомишльського району Житомирської області, у Свідоцтві про народження від 21.10.1959 року серії НОМЕР_2 її батьками записані: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 (а.с.9,10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років померла бабуся позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 04.04.2005 серії НОМЕР_3 (а.с.18).

Відповідно до копії довідки від 28.04.2020 №113, виданої виконавчим комітетом Радомишльської міської ради Житомирської області, померла ОСОБА_2 на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.24).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Гагаріна розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серії ЖТ № 0213466 (а.с.16,17,48).

Як зазначає ОСОБА_1 у позовній заяві, оформити спадкові права на вищевказане майно вона не має можливості, адже оригінал зазначеного Сертифіката втрачено, про що дано оголошення у газеті «Зоря Полісся» №15 від 10.04.2020 року (а.с.34).

На запит суду від Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області надійшла відповідь, згідно якої ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини або заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не звертався. Спадкова справа щодо майна ОСОБА_2 не заводилась (а.с.92).

Як вбачається з повідомлення Раковицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 05.10.2020, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Крім померлої в цьому житловому будинку разом з нею проживав та був зареєстрований на день смерті та протягом шести місяців після смерті її чоловік ОСОБА_3 , 1921 року народження.

Отже, останній у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті дружини.

Дід позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім померлого в цьому житловому будинку на день смерті та протягом шести місяців ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадщину після нього в шестимісячний строк прийняла ОСОБА_4 донька шляхом догляду за будинком та обробкою земельної ділянки (а.с.76,115). ОСОБА_4 була матір`ю позивачки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки ОСОБА_4 у віці 49 років у с. Комарівка Макарівського району Київської області (а.с.53).

З повідомлення державного нотаріуса Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області Капранчук О.В. від 18.11.2020 за № 767/01-16 вбачається, що спадкова справа до майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Радомишльською державною нотаріальною конторою не заведені (а.с.114).

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 28.11.2017 у справі № 289/1585/17 за позивачкою визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 49 років у с. Комарівка Макарівського району Київської області (а.с.13-14).

Відповідно до рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.0.2019 у справі № 289/1948/18 за позивачем визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, яка належала ОСОБА_3 (а.с.15).

Тобто, зазначеними судовими рішеннями встановлено право позивачки на спадкування як після смерті дідуся, так і після смерті матері.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Прийняття спадщини може бути здійснено двома способами: шляхом подачі заяви до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України) та шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, відповідно до ст.1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", згідно якого, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивачка зверталася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини. Зокрема, з відповіді нотаріуса від 20.03.2020 (а.с.30) вбачається, що від позивачки нотаріусу надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_2 або видачі постанови про відмову, з роз`ясненням права звернення до суду за захистом прав. Нотаріус роз`яснив позивачці, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно особисто з`явитись до нотаріуса та надати відповідні документи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначений роз`яснювальний лист нотаріуса не можна вважати відмовою у вчиненні нотаріальних дій, оскільки за діючим законодавством нотаріус в разі відмови у вчиненні нотаріальної дії видає постанову. Тому вважав, що зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу ОСОБА_1 нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, чого фактично не відбулося.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки позивачка мала намір врегулювати спір в позасудовому порядку, про що зазначалося вище, шляхом звернення до нотаріуса. Проте, відсутність постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на думку апеляційного суду, не може бути підставою для відмови у позові, оскільки у своєму зверненні до нотаріуса позивачка про це просила.

Крім того, відсутність правовстановлюючого документа на спірне спадкове майно унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку та надає підстави для вирішення спору в суді шляхом визнання права на це майно.

За наведених обставин та відповідно до положень п.3 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Оскільки відповідач в даній справі не може вважатися такою юридичною особою, яка порушила права позивачки, суд не стягує з останнього судові витрати.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 лютого 2021 року скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із сертифікатом серії ЖТ №0213466.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 23.04.2021 року.