Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5402/21 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 78 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М, Талько О.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м.Житомирі цивільну справу №295/5402/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ» про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 26 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді Лєдньова Д.М.

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати накази №23-д/тм «Про застосування дисциплінарного стягнення», №24-д/тм «Про застосування дисциплінарного стягнення», № 25-д/тм «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 27 січня 2021 року. Позивач зазначив, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах з 04 червня 2018 року по 28 січня 2021 року. Проте, 27 січня 2021 року відповідачем було видано вищевказані накази про застосування дисциплінарного стягнення. Не погоджуючись з підставами вказаних рішень роботодавця, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, з посиланням на ту обставину, що зміст позовних вимог є незрозумілим, оскільки позивачем не зазначено в який саме спосіб будуть поновлені його трудові права в разі задоволення позову.

Окрім того зазначено, що на виконання вимог ст.175 ЦПК України позивач має вказати обставини порушення його прав виданими наказами, уточнити вимоги в залежності від очікуваних наслідків розв`язання трудового спору.

Вказані недоліки позивач повинен був усунути протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

25 травня 2021 року на виконання вимог ухвали позивачем направлено до суду заяву, в якій зазначено про необхідність вирішення спору в частині виданих наказів про дисциплінарні стягнення, які, на думку позивача, є неправомірними. При цьому, позивачем вказано, що оскільки предметом спору у вищевказаній позовній заяві є незаконність звільнення його з роботи, то суд хоч і буде досліджувати зміст наказів про накладення на нього дисциплінарних стягнень, але самі накази визнавати незаконними та скасовувати не буде. Позивач також зауважив, що він звернувся до суду із вимогою про поновлення його на роботі (а.с.15).

Ухвалою судді Богунського районного суду м.Житомира від 26 травня 2021 року позовну заяву повернуто ОСОБА_1 з тих підстав, що ним не усунуто всі недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 05 травня 2021 року, оскільки викладені позивачем вимоги позбавляють юридично виправданого судового реагування на виниклий спір. Вимоги про визнання незаконним наказів можуть пред`являтись одночасно із вимогами про поновлення на роботі в порядку збільшення позовних вимог в разі, якщо відповідні вимоги вже пред`являлись позивачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що позовна заява відповідає вимогам законодавства, а незгода суду з наведеним правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для повернення позову. Скаржником зазначено, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. В свою чергу, встановлення обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначив, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви через обрання ОСОБА_1 неефективного способу захисту порушеного права.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України також передбачено, що позовна заява, поряд з іншим, повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як визначено ч.1 та 3 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачеві, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не були дотримані вимоги ст.175 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Позивач ОСОБА_1 з метою захисту своїх порушених прав звернувся до суду з цим позовом, в якому виклав обґрунтування та підстави позову, які вважав за необхідне зазначити на підтвердження позовних вимог.

Згідно з пунктами 4 і 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачу.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість, встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

За таких обставин, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зобов`язаний сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, а також роз`яснювати у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу у суду не було.

З наведеного вбачається, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 26 травня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді