Головуючий суду 1 інстанції - Овчаренко О.Л,
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 425/2571/20
Провадження № 22-ц/810/564/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

за участю секретаря: Залюшного О.Г.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 травня 2021 року, ухвалене судом у складі судді Овчаренко О.Л.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з зазначеними вимогами в обґрунтування яких вказала, що з відповідачем вели сімейне життя без укладення шлюбу з 2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила доньку ОСОБА_3 , яка на даний час проживає разом з позивачкою. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною трирічного віку.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 27 лютого 2020 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 червня 2018 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Відповідач є працездатною особою, має постійний дохід, працює водієм у відділенні забезпечення 13 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України в Луганській області, забезпечений житлом, має у власності два транспортних засоби, земельний пай, в іншому шлюбі не перебуває, станом на звернення до суду із цим позовом сплачує аліменти на одну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з викладеним просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частки від всіх доходів до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, починаючи із дня подання позовної заяви до суду.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/12 частки від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 17 вересня 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнуто з відповідача збір в дохід держави у сумі 454, 00 грн. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у Марківському районному суді Луганської області розглядається позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини, оскільки у відповідача є сумніви щодо його батьківства.

Відповідач зазначив, що на його утриманні знаходяться двоє дітей від шлюбу, які проживають у Російській Федерації, а також дитина ОСОБА_1 ОСОБА_6 . Старший син - ОСОБА_7 , який навчається в технікумі та потребує матеріальної допомоги. Вважає неправильними висновки суду першої інстанції, що розмір аліментів, які відповідач сплачує на старшого сина є завищеним та те, що сплата комунальних послуг не може сприйматися до уваги судом як обставина, що унеможливлює надання матеріальної допомоги матері дитини, оскільки після сплати аліментів на старшого сина та комунальних платежів, залишаються мізерні кошти, які не можуть забезпечити достойний рівень життя відповідача. Вважає, що позивач знаходиться у кращому матеріальному становищі ніж відповідач, оскільки має власну клініку у м. Луганську, в якій працює та отримує постійний дохід, а також автомобіль та трикімнатну квартиру. Довести ці обставини не може, оскільки м. Луганськ є окупованою територією. Зазначає, що судом першої інстанції під час розрахунку доходів відповідача, неправильно зазначено період нарахування (з січня 2020 року по березень 2021 року) та суму (приблизно 4 прожиткових мінімумів для працездатних осіб), яка залишається після вирахування аліментів на утримання двох дітей. Позивач тричі зверталася до суду з тими самим позовом, про той самий предмет і з тих самих підстав, однак позивачу було відмовлено.

Відповідач посилається на те, що нових обставин і доказів, підтверджуючих і обґрунтовуючих її звернення до суду позивач не надала. Всі ці обставини існували на час розгляду справи Марківським районним судом та Рубіжанським міським судом, у зв`язку з чим у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про місце та час судового засідання повідомлена у визначеному закони порядку. 09 вересня 2021 року на адресу Луганського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи, які викладені в апеляційній скарзі.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки ОСОБА_1 , оскільки про місце та час судового засідання справи повідомлена належним чином і від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення скаржника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив з того, що відповідач працездатного віку, працює, його стан здоров`я, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, розмір середнього заробітку відповідача, має змогу сплачувати аліменти на утримання позивачки, проте з урахуванням вимог розумності та справедливості позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/12 частки від усіх видів заробітку (доходу).

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12, частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, що передбачено ч.1 ст.76 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, що вказано у ч. 4 ст. 84 СК України.

Аналізуючи вище вказані норми закону, слід дійти висновку, що у жінки, яка не перебувала у шлюбі виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.06.2019 року.

Дитина проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 , ця обставина відповідачем не заперечується.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 27 лютого 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.06.2018 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 12 квітня 2017 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_6 син відповідача ОСОБА_7 досяг повноліття.

Згідно довідки № 13/115/390 від 30.03.2021 року ОСОБА_2 перебуває на службі у 13-ій державній пожежно-рятувальній частині Головного управління ДСНС України у Луганської області, займає посаду старшого водія.

Сума до виплати (за вирахуванням аліментів на утримання двох дітей) складає: вересень 2020 року 10477, 87 грн, жовтень 2020 року 3588,74 (за вирахуванням боргу по аліментам -4105 грн.); листопад 2020 року 3727,69 (за вирахуванням боргу по аліментам - 4105 грн.); грудень 2020 року 15680,67 (за вирахуванням боргу по аліментам -4105 грн.); січень 2021 року 4058,51 (за вирахуванням боргу по аліментам -4105 грн.); лютий 2021 року 16319,78 (за вирахуванням боргу по аліментам -4105 грн.); березень 2021 року 5806,68 (за вирахуванням боргу по аліментам -2356,83 грн.).

Судом встановлено, що відповідач з 07 вересня 2020 року по 16 вересня 2020 року перебував на амбулаторному лікуванні, з 16 вересня 2020 року по 16 жовтня 2020 року перебував на стаціонарному лікуванні, з 18 січня 2021 року по 25 січня 2021 року, з 26 січня 2021 року по 16 лютого 2021 року , з 17 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується письмовими доказами.

Відповідачем надано суду докази на підтвердження того, що у зв`язку проходженням лікування ним витрачалися кошти.

Будь-яких інших доходів, крім заробітної плати, відповідач не отримує.

Враховуючи, що з відповідача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, відповідач вимушений витрачати кошти на своє лікування, інших доходів відповідач не має, то апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність позивачкою обставин, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки на підставі ст. 84 СК України.

Посилання позивачки, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу, належними та допустимими доказами не підтверджено

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання позивачки, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до помилкового висновку про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/12 частки всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 17 вересня 2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги відповідача є обґрунтованими, підлягають задоволенню колегією суддів, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції, які не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника щодо його сумнівів у його батьківства доньки, яка проживає з позивачкою, оскільки на час розгляду справи як у суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір у розмірі 1261, 20 грн. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». З урахуванням положень ч.6 ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід компенсувати ОСОБА_2 в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 травня 2021 року задовольнити.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 травня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1261, 20 грн, сплачений 24 червня 2021 року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного тексту постанови 16 вересня 2021 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов