Справа № 216/1404/21
провадження № 2/216/1798/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 квітня 2021 року Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Хлібна база № 73» Державного агентства резерву України про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ДП «Хлібна база № 73»Державного агентства резерву України про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Ціна позову зазначена позивачем 28056,97 грн. включає в себе позовні вимоги: про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 6472,33 грн., про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 21584,64 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При подачі позовної заяви не сплачено судовий збір, при цьому позивач посилається на п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середній заробіток за весь час затримки при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Верховний Суд у своїй постанові від 30.05.2018 року у справі №307/3251/16 прийшов до висновку, що позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають з трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі, що узгоджується з вимогами ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа №910/4518/16).

Відповідно до положень Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку за трудовим договором власник або вповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Фонд оплати праці складається з фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до положень пункту 3.9. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України №5 від 13.01.2004 року, суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні, не належать до фонду оплати праці.

Таким чином пільги, передбачені п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», не застосовуються до позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Тому позовну заяву слід залишити без руху, надати позивачу строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 "Розміри ставок судового збору" Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2020 року становить 2270, 00 грн.

Заява у справах майнового характеру, подана фізичною особою, повинна бути оплачена судовим збором у розмірі одного відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки, згідно даних матеріалів позову, сума позовних вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні дорівнює сумі 21584,64 грн., позивачу необхідно сплатити судовій збір в розмірі 908,00 грн. на рахунок: код бюджетної класифікації доходів бюджету: 22030101, номер рахунку (IBAN):UA0004644, отримувач: ГУК в Дн-кій.обл./Ц-М р/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ): 37988155, банк отримувача:Казначейство України( ел.адм.подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, Найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 50), призначення платежу: "Судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

Згідно з ч.2 ст.185 ЦПК України, строк усунення недоліків позовної заяви не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Хлібна база № 73» Державного агентства резерву України про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М.В. Бутенко