ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1314/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/2318/13-ц Категорія: 304090000 Чирва О.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.

секретар Попова М.В.

учасники справи:

представник позивача адвокат Попов Андрій Вікторович;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Пилипенко Ростислав Борисович;

розглянувши у відкритому судовому засіданнів порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

у червні 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду із вказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що 06 вересня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2301/0906/87-590, за яким відповідачу було надано кредит в сумі 26 000,00 доларів США на строк з 06 вересня 2006 року по 05 вересня 2011 року зі сплатою 16% річних.

Відповідно до договору відповідач зобов`язаний був сплачувати кредит, проценти, неустойку щомісяця в строки визначені в договорі.

02 лютого 2012 року ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» уклали договір факторингу № 11, відповідно до п. 2.1. якого ТОВ «Вердикт Фінанс» придбало у ПАТ «Сведбанк» права кредитодавця за вказаним договором щодо відповідача.

Станом на 02 лютого 2012 року грошові вимоги позивача до відповідача по кредитному договору складали 276348,79 грн. з них: 142815,89 грн. заборгованість по тілу кредиту; 67464,55грн. заборгованість по сплаті відсотків; 66068,35 грн. пеня за прострочення сплати кредиту.

Станом на дату подачі позову сума заборгованості відповідача перед позивачем становила 504884,29 грн., з них: заборгованість по тілу кредиту - 142815,89 грн.; заборгованість за пенею за період з 03 червня 2012 року по 03 червня 2013 року 31542,07 грн.; заборгованість за відсотками 112447,29 грн.; розмір 3% річних за період з 02 лютого 2012 року по 03 червня 2013 року - 8434,26 грн.; заборгованість з урахуванням індексу інфляції за період з 02 лютого 2012 року по 03 червня 2013 року - 42 937,17 грн.

ТОВ «Вердикт Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 504884,29 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 3441 грн, а всього 508325,29 грн.

Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2013 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 2301/0906/87-590 від 06 вересня 2006 року в сумі 504884,29 грн та судовий збір в сумі 3441 грн.

09 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Пилипенко Ростислав Борисович подав заяву про перегляд заочного рішення суду, яка ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року залишена без задоволення.

10 червня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Пилипенко Ростислав Борисович подав апеляційну скаргу та просить скасувати заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2013 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, застосувавши до позовних вимог ТОВ «Вердикт Фінанс» про стягнення із ОСОБА_1 кредитної заборгованості строк позовної давності.

У апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить відсутність у матеріалах справи будь-яких повісток чи повідомлень, які були б вручені ОСОБА_1 . У зв`язку з наведеним відповідач був позбавлений можливості на подання заперечень, клопотань та пояснень під час розгляду справи, тому вважає, що проведення заочного судового розгляду справи і прийняття судового рішення відбулося з грубим порушенням норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Зазначає, що боржник ОСОБА_1 вважав, що стягнення заборгованості за кредитним договором № 2301/0906/87-590 від 06 вересня 2006 року відбувається в рамках прийнятого раніше заочного рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2010 року у справі № 2-711/2010/2306, яке також подавалось на примусове стягнення до органів Державної виконавчої служби та в рамках того стягнення виставлявся на продаж житловий будинок (іпотечне майно).

Звертає увагу, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 23 вересня 2010 року № 2-711/2010/2306 було стягнуто з ТОВ «Автотранс-Альянс» та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором № 2301/0906/87-590 від 06 вересня 2006 року у розмірі 22775,35 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 182157,25 грн, шляхом звернення стягнення на будинок, загальною площею 59,4 кв.м.,розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на будинок № НОМЕР_1 , виданого 11 липня 1990 року Золотоніською районною радою, та транспортний засіб фургон С марка MAN модель L 2000, 1999 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності відповідачу ТОВ «Автотранс-Альянс» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, у порядку виконавчого провадження шляхом проведення прилюдних торгів.

Вказує, що відповідачу невідомо про подання ТОВ «Вердикт Фінанс» до суду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо примусового виконання судового рішення місцевого суду від 23 вересня 2010 року у цивільній справі № 2-711/2010/2306, за яким відбулось стягнення кредитної заборгованості, натомість новий кредитор з невідомих міркувань подав до суду новий позов від 19 червня 2013 року про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 з врахуванням періодів стягнення та пені після 23 вересня 2010 року.

Вважає, що судом першої інстанції невірно застосовано приписи статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України.

Звертає увагу, що у мотивувальній частині заочного рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2010 року встановлено, що позивач повідомляв відповідачів та третю особу ( ОСОБА_1 ) про порушення останніми умов договору щодо сплати кредиту, процентів, пені, також було повідомлено відповідачів та третю особу про стан заборгованості по кредитному договору та про те, що загальна сума заборгованості змінюється щоденно, що підтверджується повідомленням № 660 від 23 листопада 2009 року, яке направлялось на адресу боржників та було отримано ними, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Тому слід вважати, що умови кредитного договору змінені та обов`язок позичальника погасити кредит у повному обсязі виник за збігом десятиденного терміну 06 листопада 2009 року.

Стверджує, що вказаним рішенням суду констатовано юридичний факт зміни умов кредитного договору щодо терміну повного погашення кредитної заборгованості і такий термін настав, на думку суду, 06 листопада 2009 року.

Вказує, що оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено на 06 листопада 2009 року, днем настання строку виконання основного зобов`язання, з якого починається відлік строку для пред`явлення кредитором вимоги до боржника і поручителя буде 07 листопада 2009 року, а також із 06 листопада 2009 року припинилося і право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і пеню (неустойку). Також зазначає, що оскільки позов ТОВ «Вердикт Фінанс» було пред`явлено більше ніж через три роки після настання терміну повного погашення заборгованості (06 листопада 2009 року), а платежів, які б переривали строк позовної давності, в розрахунку, який було надано позивачем разом із позовною заявою, не встановлено, то до позовних вимог ТОВ «Вердикт Фінанс» слід застосувати строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того вказує, що у мотивувальній частині оскаржуваного заочного судового рішення вказано неправильну суму боргу 504884,29 грн, яка сумарно значно більша від добутку всіх платежів, які нараховані позивачем у позовній заяві, а саме: заборгованість по тілу кредиту 142815,89 грн; заборгованість за пенею 31542,07 грн; заборгованість за відсотками 112447,29 грн; розмір 3 % річних 8434,26 грн; заборгованість з урахуванням індексу інфляції 42937,17 грн.

Представник ТОВ «Вердикт Фінанс» надіслав відзив на апеляційну скаргу та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2013 року без змін.

У відзиві вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції було вжито всіх засобів для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання останнього.

Зазначає, що під час розгляду справи № 2-711/2010/2306 обставина надіслання вимоги про дострокове стягнення заборгованості не мала місця, так як судом було досліджено повідомлення № 660 від 23 листопада 2009 року про те, що позивач ПАТ «Сведбанк» повідомляв відповідачів та третю особу про порушення останніми умов договору щодо сплати кредиту, процентів, пені та про те, що загальна сума заборгованості змінюється щоденно.

Вважає, що відповідач не вправі заявляти про застосування строку позовної давності в суді апеляційної інстанції, так як не скористався такою можливістю в суді першої інстанції.

Вказує, що не заслуговують на увагу твердження скаржника з приводу пропуску позовної давності та початку перебігу строку позовної давності з 06 листопада 2009 року, оскільки вимога про дострокове погашення заборгованості до 2013 року не надсилалась, що підтверджується рішенням у справі № 2-711/2010/2306. Крім того, стверджує, що строк позовної давності перервався у зв`язку з тим, що рішення у справі № 2-711/2010/2306 було винесено 15 листопада 2013 року, а позовну заяву у справі, що переглядається, подано у червні 2013 року.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із матеріалами справи 06 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2301/0906/87-590, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 26000 доларів США на строк з 06 вересня 2006 року по 05 вересня 2011 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щоквартально через касу банку, згідно Додатку № 1 до Договору.

Проценти за користування кредитом за умовами Договору підлягають сплаті позичальником щомісяця в період з 01 по 10 число включно за попередній місяць та на момент повернення кредиту на рахунок відсотків через касу банку (пункт 3.3 Договору).

Крім того договором передбачено, що забезпеченням виконання зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів, пені, відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов Договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконання, виступає: іпотека будинку загальною площею 59,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ; застава рухомого майна фургона-С марки MAN, модель L 2000, 1999 року випуску, шасі (рама) № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ТОВ «Автотранс-Альянс».

02 лютого 2021 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», уклало Договір факторингу № 11 із ТОВ «Вердикт Фінанс», згідно з яким відступило право вимоги заборгованості за кредитним договором № 2301/0906/87-590, укладеним із ОСОБА_1 із загальною сумою вимоги станом на 02 лютого 2012 року - 276348,79 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 142815,89 грн; заборгованість за процентами 67464,55 грн; пеня 66068,35 грн (а.с. 18).

Звертаючись із позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» просило суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 504884,29 грн, яка складається із: заборгованості за тілом та процентами станом на 02.02.2012 року 210280,44 грн; нарахованими процентами в розмірі 16 % річних за період з 02 лютого 2012 року по 03 червня 2013 року - 44982,73 грн; нарахованими процентами в розмірі 3 % річних за період з 02 лютого 2012 року по 03 червня 2013 року 8434,26 грн; суми боргу з врахуванням індексу інфляції 209644,78 грн; пені 31542,07 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав їх обґрунтованими та доведеними.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ТОВ «Вердикт Фінанс» має право на стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором, що утворилась станом на час придбання права вимоги 02 лютого 2012 року в розмірі 210280,44 грн, а також пені, 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України.

Водночас колегія суддів не погоджується із висновком суду щодо задоволення позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача процентів в розмірі 16 % річних, передбачених кредитним договором.

Так, кредитним договором від 06 вересня 2006 року було визначено, що кредит надається на строк з 06 вересня 2006 року по 05 вересня 2011 року.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи наведене, право кредитодавця нараховувати проценти за договором припинилось 06 вересня 2011 року із закінченням терміну кредитування, встановленого сторонами. Тому вимога позивача про стягнення з відповідача процентів в розмірі 16 : річних в сумі 44982,73 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі скаржник вказував на те, що кредитором було змінено строк виконання зобов`язань за кредитним договором та пропущення у зв`язку з цим позивачем строку позовної давності.

Для повного та об`єктивного розгляду справи апеляційним судом було витребувано із Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області цивільну справу № 2-711/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ТОВ «Автотранс-Альянс», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При дослідженні матеріалів вказаної справи встановлено, що ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», 17 березня 2010 року пред`явлено позов про стягнення з ТОВ «Автотранс-Альянс» та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 2301/0906/87-590 від 06 вересня 2006 року в розмірі 22775,35 доларів США, що еквівалентно 182157,25 грн, шляхом звернення стягнення на будинок, загальною площею 59,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , та транспортний засіб - фургон-С марки MAN, модель L 2000, 1999 року випуску, шасі (рама) № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ТОВ «Автотранс-Альянс», у порядку виконавчого провадження шляхом проведення публічних торгів.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2010 року у вказаній справі позовні вимоги задоволено повністю.

До позовної заяви позивачем додано копію повідомлення АТ «Сведбанк» № 660 від 23 листопада 2009 року про зміну умов кредитного договору № 2301/0906/87-590 від 06 вересня 2006 року, згідно з яким Банк повідомив боржника ОСОБА_1 та майнових поручителів за вказаним договором - ТОВ «Автотранс-Альянс», ОСОБА_2 , про те, що умови Кредитного договору змінено та строк виконання зобов`язань у повному обсязі (повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань) настає на десятий календарний день з дня направлення цього повідомлення. Відлік десятиденного строку починається з дати, зазначеної на квитанції, яка надається Банку відділенням зв`язку при відправленні повідомлення, або дата особистого отримання боржниками в Банку цього повідомлення.

Банк вказав, що станом на 27.11.2009 року ОСОБА_1 , ТОВ «Автотранс-Альянс» та ОСОБА_3 зобов`язані сплатити заборгованість по кредитному договору достроково в повному обсязі, яка включає заборгованість по кредиту, по процентах та пеню за несвоєчасне погашення процентів та кредиту. Зазначив, що загальна сума заборгованості змінюється щоденно у сторону збільшення залежно від тривалості затримки сплати боргу та вимагав у 30-денний строк з дня отримання листа усунути порушення по виконанню зобов`язань за кредитним договором та сплатити заборгованість у повному обсязі.

Згідно із наданими позивачем копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, Банк направив повідомлення № 606 від 23 листопада 2009 року 26 листопада 2009 року, а, зокрема, ОСОБА_1 отримав його 30 листопада 2009 року.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, кредитор скористався наданим йому законом правом дострокового повернення заборгованості за кредитним договором та змінив строк виконання зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором № 2301/0906/87-590 від 06 вересня 2006 року з 05 листопада 2011 року на 06 грудня 2009 року (26 листопада 2009 року + 10 календарних днів).

У зв`язку зі зміною кредитором строку виконання зобов`язань за кредитним договором на 06 грудня 2009 року, із 07 грудня 2009 року припинилось і право кредитора на нарахування відсотків за користування коштами в розмірі, встановленому договором.

Оскільки ТОВ «Вердикт Фінанс» просить стягнути заборгованість за кредитним договором, яка включає заборгованість за тілом кредиту та відсотками, нарахованими попереднім кредитором, слід встановити строк позовної давності за основними вимогами, який розпочався 07 грудня 2009 року у зв`язку зі зміною його кредитором.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що ні матеріали справи № 2-711/2010, ні справи, що переглядається, не містять документів щодо погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, тому встановити, коли боржником було здійснено останній платіж за Договором та чи перервав він строк позовної давності, не вдається можливим.

За таких обставин, строк позовної давності за позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2301/0906/87-590 від 06 вересня 2006 року в розмірі 210280,44 грн; нарахованими процентами в розмірі 3 % річних за період з 02 лютого 2012 року по 03 червня 2013 року 8434,26 грн; суми боргу з врахуванням індексу інфляції 209644,78 грн; пені 31542,07 грн закінчився 07 грудня 2012 року.

ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 19 червня 2013 року, тобто, із пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності. Клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності позивач не подавав.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів вважає обґрунтованим клопотання у апеляційній скарзі про застосування до позовних вимог наслідків спливу строку позовної давності, оскільки відповідач не був присутнім при розгляді справи судом першої інстанції, тому не міг своєчасно заявити таке клопотання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Вердикт Фінанс» пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2301/0906/87-590 від 06 вересня 2006 року, укладеним із ОСОБА_1 , та у зв`язку із заявленням відповідачем про застосування наслідків спливу строку позовної давності, слід відмовити у задоволенні цих позовних вимог. Оскільки строк позовної давності сплив щодо основних вимог, він вважається пропущеним і щодо похідних вимог, заявлених позивачем, про стягнення пені та штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України.

В задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 процентів в розмірі 16 % річних за період з 02 лютого 2012 року по 03 червня 2013 року в сумі 44982,73 грн слід відмовити у зв`язку із їх безпідставністю.

Заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення 02 лютого 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником первісного кредитора АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором для ТОВ «Вердикт Фінанс» строки звернення до суду підлягають обчисленню так само, як і для ПАТ «Сведбанк».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц.

Посилання ТОВ «Вердикт Фінанс» у відзиві на апеляційну скаргу на те, що строк позовної давності перервався, оскільки 15 листопада 2013 року було винесено рішення у справі № 2-711/2010, не ґрунтуються на нормах цивільного процесуального законодавства та матеріалах справи. Так, рішення у справі № 2-711/2010 ухвалено 23 вересня 2010 року, а не 15 листопада 2013 року.

Крім того, відповідно до частини другої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Таким чином, позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц).

ПАТ «Сведбанк» 17 березня 2010 року було пред`явлено позов до ТОВ «Автотранс-Альянс» та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та 23 вересня 2010 року судом ухвалено рішення у даній справі. ОСОБА_1 приймав участь у вказаній справі в якості третьої особи, тобто, до нього жодних позовних вимог пред`явлено не було, тому строк позовної давності за вимогами про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором не переривався та рахується з 07 грудня 2009 року зміненого кредитором строку виконання зобов`язань за кредитним договором.

Твердження у відзиві на апеляційну скаргу про те, що Банк не змінював строк виконання зобов`язань за кредитним договором, а лише повідомляв про стан заборгованості, та обставини надіслання будь-яких вимог кредитора до 2013 року не підтверджені жодними доказами, спростовуються матеріалами справи № 2-711/2010, які містять відповідну вимогу про дострокове погашення заборгованості та докази направлення і отримання її боржником і майновими поручителями.

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права шляхом неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Так, згідно із матеріалами справи судом направлялись відповідачу судові повістки та відповідні процесуальні документи на адресу реєстрації його місця проживання за даними адресно-довідкового відділу ГУДМС, УДМС України в Черкаській області м. Золотоноша, вул. Благовіщенська, 110 (а.с. 28). Всі листи були повернуті до суду першої інстанції із відміткою про закінчення терміну зберігання.

Про дату та місце судового засідання у справі 15 листопада 2013 року ОСОБА_1 було повідомлено за допомогою оголошення у газеті «Черкаський край» від 04 вересня 2013 року (а.с. 40).

Враховуючи наведене, судом першої інстанції було здійснено виклик відповідача в судові засідання відповідно до вимог статті 74 ЦПК України, чинного на час розгляду справи.

Крім того, право відповідача на захист було реалізоване шляхом перегляду рішення суду першої інстанції за його апеляційною скаргою.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича слід задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі статті 141 ЦПК України із позивача на користь відповідача слід стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 5161,50 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пилипенка Ростислава Борисовичазадовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2013 року скасувати та прийняти нове рішення.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5161 гривень 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді

Повний текст постанови складений 09 вересня 2021 року