Провадження № 2/752/290/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 червня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.

за участі представника позивача АТ «Альфа-Банк» - Гуйвана І.В.

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Присяжнюка А.Ю.,

розглянувши у місті Києві в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

19.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним до ПАТ «УКРСОЦБАНК».

22.09.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

23.10.2017 року ПАТ УКРСОЦБАНК» подано зустрічну позовну заяву про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , яку прийнято судом до провадження.

17.09.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвали про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «УКРСОЦБАНК» про визнання кредитного договору недійсним, закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

12.10.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвали про заміну позивача ПАТ «УКРСОЦБАНК» його правонаступником АТ «Альфа-Банк».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 28.11.2006 року між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 406/66/06-П за яким останній отримав кредит у розмірі 70 000, 00 дол. США строком до 27.11.2021 року за процентною ставкою 12, 85 % річних. Пунктом 1.1. зазначеного кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. ОСОБА_1 отримав кошти, при цьому згодом припинив виконувати взяті на себе зобов`язання по сплаті відсотків та внесенні чергових платежів. Заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків, відповідно до розрахунку станом на 04.07.2017 року становить 47 209, 12 дол. США. Просили стягнути зазначену суму з відповідача у примусовому порядку, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Присяжнюк А.Ю. просив відмовити у задоволенні позову АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, подав до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Заслухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28.11.2006 року між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 406/66/06-П за яким останній отримав кредит у розмірі 70 000, 00 дол. США строком до 27.11.2021 року за процентною ставкою 12, 85 % річних.

09.11.2011 року між сторонами укладено Додаткову угоду до зазначеного вище кредитного договору, відповідно до змісту якої змінено процентну ставку на рівні 14, 25 % річних, інші умови залишено без змін.

Детальний опис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту містяться у кредитному договорі № 406/66/06-П від 28.11.2006 року та додатковій угоді до кредитного договору.

Порядок погашення суми заборгованості із зазначенням часу та розміру щомісячних платежів визначено п. 1.1. кредитного договору № 406/66/06-П від 28.11.2006 року.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надав ОСОБА_1 кошти в іноземній валюті у розмірі 70 000, 00 дол. США, що не заперечується відповідачем.

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 припинив виконувати взяті на себе зобов`язання належним чином.

Згідно наданого розрахунку, сума заборгованості станом на 04.07.2017 року становить 47 209, 12 дол. США., з яких: 31 889, 00 дол. США - сума заборгованості за кредитом; 15 320, 12 дол. США - сума заборгованості за відсотками.

Заперечуючи проти позову та ініціюючи питання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, відповідач вказував, що перестав належно виконувати свої обов`язки у частині внесення платежів на погашення кредиту 11.03.2014 року, а банк звернувся до суду лише 23.10.2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Однак, погодитися із зазначеним вище неможливо, виходячи з наступного.

Так, як видно зі змісту розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором № 406/66/06-П від 28.11.2006 року, останній виконував належним чином свої зобов`язання до квітня 2014 року.

Відповідно до п. 4.5. кредитного договору № 406/66/06-П від 28.11.2006 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.8., 3.3.9. цього договору протягом більше, ніж 90 календарних днів підряд, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня повернути кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, нараховані пені та штрафи.

Так, з 11.03.2014 року строк у 90 календарних днів сплинув 09.06.2014 року, а з 10.06.2014 року банк мав право на позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у примусовому порядку.

Банк, звертаючись до суду з позовом, надав суду розрахунок заборгованості станом на 07.07.2017 року, а також, заперечуючи проти застосування строків позовної давності, повідомив суд, що ОСОБА_1 у 2016 році звертався до банку з заявами про реструктуризацію заборгованості, що свідчить про визнання останній боргу та переривання строків позовної давності, а відтак банком не пропущено зазначені відповідачем строки звернення до суду з позовом.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Зобов`язання згідно ст. ст. 526, 625 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки).

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

За висновками Верховного суду України, викладеними в постановах № 6-190цс14 від 21.01.2015 року, № 6-32цс14 від 10.09.2014 року, № 6-125цс14 від 17.09.2014 року, № 6-53цс14 від 17.09.2014 року, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж зазначений датою 11.03.2014 року.

З урахуванням п. 4.5. кредитного договору № 406/66/06-П від 28.11.2006 року, позивачу стало відомо про порушення його права 10.06.2014 року у зв`язку з чим, починається дія трирічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів.

Однак, матеріали справи містять заяви відповідача ОСОБА_1 від 04.07.2016 року та 16.06.2016 року про реструктуризацію боргу, а відтак відповідач своїми активними діями визнав зобов`язання щодо повернення заборгованості і тим самим перервав строк позовної давності, який почав обраховуватися з 10.06.2014 року, а тому банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 23.10.2017 року в межах трирічного строку позовної давності, оскільки останній почав обраховуватися з 04.07.2016 року.

Наразі, заявлені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 406/66/06-П від 28.11.2006 року у розмірі 47 209, 12 дол. США, підлягають задоволенню судом у повному обсязі еквівалентно курсу НБУ станом на 07.06.2021 року у розмірі 1 288 336, 88 грн .

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача відповідно до правил ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 » про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товарситва «Альфа-Банк» ( код в ) заборгованість за договором кредиту №406/66/06-П від 28.11.2006 року в розмірі 47 209 (сорок сім тисяч двісті дев`ять) доларів США 12 центів, що в еквіваленті курсу валют Національного банку України до національної валюти станом на 07 червня 2021 року склало 1 288 336 (один мільйон двісті вісімдесят вісім тисяч триста тридцять шість) гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товарситва «Альфа-Банк» ( код в ) понесені судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовом у розмірі 18 860 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят) гривень 98 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції яким ухвалено оскаржуване судове рішення..

Суддя К.Г. Плахотнюк