Справа №242/3822/20
Провадження №6/242/12/21
УХВАЛА

Іменем України

16 квітня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Переясловської Ю.А., за участю секретаря судового засідання Каменської А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Селидове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Приватний виконавець Чепурний Віталій Миколайович про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню, яка обґрунтована тим, що на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області по справі № 242/3822/19 був виданий 05.03.2020 року виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04.01.2009 року та 01.02.2010 року, у розмірі 2 164 373, 50 грн. Постановою Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики, а також судових витрат скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договорами позики від 01.02.2010 року та 04.01.2009 року задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 04.01.2009 року в розмірі 720 029, 15 грн. Відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики від 01.02.2010 року на суму 4500 та 28 000 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 6793, 13 грн. Поновлено дію рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року у його не скасованій частині. У зв`язку з тим, що рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року у справі № 242/3822/19 було скасовано в частині солідарного стягнення, зазначена частина грошова вимога, не була відокремлена та зазначена окремо в постанові Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 року, вважає, що в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 продовжує діяти виконавчий лист по справі № 242/3822/19, виданий 05 березня 2020 р. на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року. На підставі викладеного заявник просив визнати виконавчий лист по справі № 242/3822/19, виданий на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року, частково таким, що не підлягає примусовому виконанню в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1 444 344, 50 грн.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та її представник - адвокат Бойко О.І. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Крім того, адвокатом Бойко О.І. надано до суду заперечення від 14.12.2020 р., в яких він зазначив, що 27.12.2019 року Селидівським міським судом Донецької області Донецької області ухвалено рішення у цивільній справі № 242/3882/19, яким повністю задоволено позов ОСОБА_1 05.03.2020 на підставі вказаного рішення, виданий виконавчий лист, у якому, відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» був зазначений один боржник - ОСОБА_3 та один стягувач ОСОБА_1 , а також зазначено, що стягнення з ОСОБА_3 за договором позики від 01.02.2010 року та 04.01.2009 року є солідарним в сумі 2 164 373, 50 грн. 13.03.2020 року на підставі вказаного виконавчого листа приватним виконавцем Резніковим О.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61554806, тобто дане виконавче провадження відкрито в частині солідарного стягнення із боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 01.02.2010 року та 04.01.2009 року у розмірі 2 164 373, 50 грн. 07.05.2020 року, у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року у справі № 242/3882/19, приватним виконавцем Резніковим було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 61554806. 03.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Чепурним В.М., винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП № 61554806. Постановою Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 року у справі № 242/3822/19 рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики, а також судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Саме на виконання цього нового судового рішення, а саме постанови Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 року у справі № 242/3822/19, законом (ч. 1 ст. 431 ЦПК України) передбачено обов`язок Селидівського міського суду Донецької області за заявою позивача у дані справі ОСОБА_1 , видати новий виконавчий лист. Також зазначає, що не скасована частина рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року у справі № 242/3822/19 стосується виключно і повністю стягнення заборгованості з іншого боржника ОСОБА_4 ; у виконавчому листі від 05.03.2020 року, щодо якого звернувся до суду ОСОБА_1 , ОСОБА_4 боржником не зазначена; виконавчий лист від 05.03.2020 року, щодо якого ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, виданий виключно до одного боржника ОСОБА_3 ; єдиним боржником за виконавчим листом від 05.03.2020 року, щодо якого ОСОБА_1 звернувся із заявою до суду, є ОСОБА_3 ; рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року у справі № 242/3822/19 в частині, яка стосується усіх стягнень з боржника ОСОБА_3 , скасоване, і як наслідок втратило чинність. Отже, на думку ОСОБА_5 , подана ОСОБА_1 заява має на меті подвійне стягнення з ОСОБА_3 однієї і тієї ж заборгованості. ОСОБА_1 , як стягувач, має законне право отримати виконавчий лист на підстави постанови Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 року та пред`явити такий виконавчий лист до виконання. Вважає, що скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження, тому необхідності стягувачу звертатись до суду із заявою про визнання виконавчого листа частково таким, що не підлягає виконанню, немає. На підставі викладеного, просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви та роз`яснити ОСОБА_1 , що виконавче провадження № 61554806, відкрите 13.03.2020 року на підставі виданого 05.03.2020 року Селидівським міським судом Донецької області виконавчого листа № 242/3822/19 має бути закінчене та ОСОБА_1 має право отримати виконавчий лист на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 року.

Представник приватного виконавця Чепурного В.М. - адвокат Нелюба С.А. та сам приватний виконавець до судового засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Крім того, надали суду пояснення, в яких зазначили, що сторони виконавчого провадження по-різному тлумачать наслідки прийняття Донецьким апеляційним судом вищезазначеної постанови. На думку боржника, вказана обставина є підставою для закінчення виконавчого провадження, на думку стягувача - для визнання виконавчого листа частково таким що, не підлягає виконанню. Проаналізувавши доводи сторін, вважають за необхідне підтримати заяву стягувача про визнання виконавчого листа частково таким, що не підлягає виконанню, оскільки постановою Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року скасовано частково, а не повністю, тому приватний виконавець Чепурний В.М. не має законних підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначає, що боржник фактично визнав та не заперечує, що її зобов`язання перед ОСОБА_1 в сумі 720 029 грн. 15 коп. за договорами позики від 01.02.2010 року та 04.01.2009 року залишаються невиконаними. Враховуючи викладене, просить суд врахувати ці пояснення та задовольнити заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа частково таким що не підлягає виконанню.

11.02.2021 р. до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в якій він просив визнати виконавчий лист по справі № 242/3822/19, виданий 05.03.2020 р. на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року, таким, що не підлягає примусовому виконанню в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1 444 344, 50 грн.; визнати виконавчий лист по справі № 242/3822/19, виданий 05.03.2020 р. на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року, таким, що не підлягає примусовому виконанню повністю.

11.02.2021 р. до суду надійшло клопотання ОСОБА_5 , в якому він просив долучити до матеріалів справи копію ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 22.01.2021 р. по справі № 242/3822/19, якою було зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. закінчити виконавче провадження № 61554806, відкрите 13.03.2020 р. за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа по справі № 242/3822/19, виданого 05.03.2020 р. на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року, зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_3 , виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників.

У заяві від 11.02.2021 р. ОСОБА_5 просив розглядати справу без присутності його та ОСОБА_3 , у задоволенні заяви стягувача про визнання виконавчого листа частково (повністю) таким, що не підлягає виконанню, відмовити, роз`яснити ОСОБА_1 те, що він реалізував своє право на стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, отримавши виконавчий лист на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 р. та пред`явивши його до виконання.

07.04.2021 р. до суду надійшла заява ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про проведення судового засідання без участі заявника та його представника та зміну вимог заяви, які він виклав в наступній редакції: Визнати Виконавчий лист Селидівського міського суду Донецької області від 05 березня 2020 року по справі № 242/3822/19, щодо стягнення з ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість у розмірі 2 164 373 грн. 50 коп. таким, що не підлягає примусовому виконанню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, доводи сторін по справі, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_7 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04.01.2009 року та 01.02.2010 року, у розмірі 2 164 373 грн. 50 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики, на виконання якого була надана розписка від 01.03.2011 року, у розмірі 106 415 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 20 668 грн. 08 коп. з кожного.

05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист № 242/3822/19 на виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373 грн. 50 коп. У відомостях про прізвище ім`я по батькові боржника зазначено боржника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики від 04 січня 2009 року у розмірі 720 029 грн. 15 коп. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 01 лютого 2010 року на суму 4500 та 28000 доларів США відмовлено. Крім того, у постанові зазначеною, що дію рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року необхідно поновити у його не скасованій частині. Зазначене рішення набрало законної сили.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 13 березня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61554806 за виконавчим листом № 242/3822/19, виданим 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області, про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373 грн. 50 коп.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 07 травня 2020 року зупинено виконавче провадження № 61554806 з примусового виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 03 вересня 2020 року передано виконавче провадження № 61554806 приватному виконавцю ОСОБА_8 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурним В.М. від 03 вересня 2020 року прийнято виконавче провадження № 61554806.

Відповідно до заяви від 02 грудня 2020 року ОСОБА_3 , яка зареєстрована приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чепурним В.М. 03 грудня 2020 року за вхідним № 564, ОСОБА_3 звернулась до приватного виконавця Чепурного В.М. з клопотанням про закінчення виконавчого провадження № 61554806.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурним В.М. від 04 грудня 2020 року поновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373 грн. 50 коп.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.01.2021 р. по справі № 242/3822/19 було зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. закінчити виконавче провадження № 61554806, відкрите 13.03.2020 р. за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа по справі № 242/3822/19, виданого 05.03.2020 р. на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року, зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_3 , виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Постановою Донецького апеляційного суду від 08.04.2021 р. вищевказану ухвалу суду залишено без змін.

У вищевказаній постанові апеляційний суд зазначив, що оскільки виконавче провадження № 61554806 підлягає закінченню на підставі вимог п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», всі наступні дії та постанови з примусового виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області, є неправомірними, оскільки виконавче провадження № 61554806 не підлягає подальшому виконанню у зв`язку з закінченням.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. За положеннями частини 2 цієї статті, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (частина 1 статті 40 Закону №1404-VІІІ).

Оскільки рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі № 242/3822/19 щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 скасовано повністю воно в будь-якому випадку виконанню не підлягає. Зазначений висновок також підтверджується тими обставинами, що на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 242/3822/19 08 лютого 2021 року виданий виконавчий лист та за заявою стягувача ОСОБА_2 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. від 10 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № 64455797.

Апеляційний суд також звернув увагу на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц, відповідно до якого, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку має бути закінчене.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, закінчення виконавчого провадження № 61554806 у встановлений частиною 2 статті 39 Закону №1404-VІІІ строк, в день, коли виконавцю стало відомо про це судове рішення 03 грудня 2020 року, зумовлює неможливість вчинення будь-яких подальших виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61554806, направлених на виконання судового рішення, яке відносно боржника було скасовано повністю.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно дост. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (справа «Горнсбі проти Греції»).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

З огляду на вищевикладені обставини, а також на правову позицію Верховного Суду, надану у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц, відповідно до якої скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження, тому у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає, і виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі, суд дійшов висновку про те, що у зв`язку з тим, що суд вже зобов`язав приватного виконавця закінчити виконавче провадження і відповідна ухвала суду набрала законної сили, тому виконавчий лист, на підставі якого вказане виконавче провадження було відкрито, вже не може вважатись виконавчим документом, який підлягає виконанню і на підставі якого можуть здійснюватись будь-які виконавчі дії, тому у додатковому визнанні цього виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає необхідності.

При цьому, суд звертає увагу, що скасування постановою Донецького апеляційного суду від 26.11.2020 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.12.2019 року є самостійною підставою для закінчення зазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню, задоволенню не підлягає.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат скаржника та приватного виконавця, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У письмових заявах, надісланих до суду, представником заінтересованої особи ОСОБА_3 адвокатом Бойко О.І. було заявлено про те, що докази про розмір витрат, які вони мають сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У письмових заявах, надісланих до суду, представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначено, що обґрунтування понесених судових витрат буде надано суду пізніше.

Виходячи з викладеного, даною ухвалою суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Керуючись ст.ст. 18, 80, 81, 432 ЦПК України, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Приватний виконавець Чепурний Віталій Миколайович про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню, відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти дня з дня її проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А. Переясловська