ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Херсон

номер справи: 766/16043/19

номер провадження: 22-ц/819/680/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Боровикова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 26 січня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона з ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Дитині виповнилося 6 років та зріс прожитковий мінімум на її утримання.

Також зазначила, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсон від 03.02.2015 стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.01.2015 і до повноліття доньки.

В наступному, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2017 змінено розмір аліментів, визначений рішенням Дніпровського районного суду м. Херсон від 03.02.2015 з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, із застосуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Позивачка зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, проте аліменти, які відповідач сплачує за рішенням суду є не достатніми для забезпечення розвитку дитини, а також є значно меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини, наявні підстави для зміни визначеного судом способу стягнення аліментів із збільшенням їх мінімального розмірі, що відповідає обставинам справи та нормам сімейного законодавства, яке регулює спірні відносини.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2017 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; відкликати з виконання при набранні цим рішенням законної сили виконавчий лист № 766/14357/17, виданий на виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2017.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено. Суд постановив:

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12.12.2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Відкликати з виконання при набранні цим рішенням законної сили виконавчий лист №766/14357/17, виданий на виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2021 року та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмотиви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому зміненим розміром аліментів порушуються його права, зазначає, що позивачка не надала будь-яких доказів на підтвердження значного покращення його фінансового становища та збільшення доходів. Зазначає, що висновки суду про покращення майнового стану відповідача, враховуючи інформацію з його сторінки в соціальній мережі є помилковими, оскільки виїзд за кордон він здійснював з метою працевлаштування та за кошти рідної сестри, відвідування фітнес та боулінг клубів було також з метою працевлаштування. А дописи та фотошоп фотографій здійснював з метою створення успішної людини. Також зазначив, що за рішенням Комсомольського райсуду м. Херсона від 26.04.2012 року він сплачує аліменти на користь батька ОСОБА_5 , підтвердження цього факту надавалося суду першої інстанції , однак суд не взяв цей факт до уваги. Вказує, що суд не врахував матеріальне становище платника аліментів, оскільки він має нерегулярний дохід, а також ту обставину, що відповідач перебуває на обліку у центрі зайнятості.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє від імені ОСОБА_2 , зазначила, що досліджені судом першої інстанції докази та надана їм оцінка свідчать про достатній матеріальний стан відповідача, оскільки на своій сторінці у соціальній мережі «Facebook» відповідач розміщує дописи про систематичне відвідування ним боулінг клубу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на ТРЦ брика», спорт клубу комплексу «Затерянный Мир», фітнес-клубу Hammer. У вересні 2017 відповідач відвідав пляжний курорт Alva Donna World Palace у м. Анталья (Турція), у грудні 2017- січні 2018 відвідував Закарпаття та Львівщину, у травні 2019 - Королівство Норвегія, у вересні 2019 - в АР Крим. В Херсоні відповідач відвідує ресторани, свої відвідування також викладає у дописах.

Також, до пред`явлення позову про заміну способу стягнення аліментів ОСОБА_1 не перебував на обліку в центрі зайнятості, як безробітний, а став на облік під час розгляду справи у суді. Відповідачем не доведено реальне виконання рішення суду про стягнення аліментів на батька, а відомості АСВП про це не свідчать.

У зв`язку із вищевикладеним, ОСОБА_6 , яка діє від імені ОСОБА_2 , просить рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, адвокат позивача та відповідач подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11.04.2017 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис № 706 розірвано (а.с. 8).

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Питання стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки вперше було вирішено рішенням Дніпровського районного суду м. Херсон від 03.02.2015 відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.01.2015 року і до повноліття доньки; на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист.

В наступному, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2017 змінено розмір аліментів, визначений рішенням Дніпровського районного суду м. Херсон від 03.02.2015, які сплачуються ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, із застосуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, на підставі вказано рішення видано виконавчий лист.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 524/7388/17 (провадження № 61-37490св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 662/64/18 (провадження № 61-41266св18), від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц (провадження № 61-20737св19), від 13 лютого 2020 року у справі № 466/4009/18 (провадження № 61-10529св19), від 27 травня 2020 року справі № 128/373/18 (провадження № 61-43813св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач визнає, що сплачуваний ним розмір аліментів в сумі 1000 грн. є дійсно недостатнім для дитини, а тому він пропонує сплачувати 1350 грн., що є більшим за розмір мінімальної суми аліментів, а також враховуючи відсутність у нього постійного, стабільного, регулярного заробітку, наявність аліментних зобов`язань відносно батька.

Проте, в суді першої інстанції позивачкою доводився покращений матеріальний стан відповідача виходячи з його способу життя: відвідування пляжного курорту у м. Анталії, АР Крим, поїздки за кордон у Норвегію, відвідування Закарпаття та Львівщини, ресторанів, тренажерних залів, - виходячи з його сторінки в соціальній мережі «Фейсбук».

Відповідач не заперечував поїздки за кордон, в АР Крим, Закарпаття та Львівщину, свої фото та дописи розміщенні ним на власній сторінці в мережі «Фейсбук», проте визначав, що його поїздки за кордон (Турція, Норвегія) були пов`язані з метою працевлаштування та були оплачені рідною сестрою, відвідування ним родичів у Закарпатті та Львівщини не свідчить про покращення його матеріального стану, фото у тренажерних залах пов`язано з пошуком ним роботи, метою працевлаштування, крім того, розміщені ним фото здійснені із застосуванням фотошопу з метою здійснення враження успішної людини.

Враховуючи, що відповідач не заперечує, що він дійсно здійснював вищенаведені поїздки, відвідування тренажерних залів, проте зазначив їх мету у тому числі і шляхом розміщення на своїй сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно врахував наведені докази та надав їм належну оцінку.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що законодавець застосовує розмір аліментів на одну дитину в розмірі 1/ 4 частини заробітку (доходу) платника аліментів (у справах про видачу судового наказу). А отже він не є в силу закону надмірним. Такий же розмір аліментів (1/4 частина заробітку (доходу) визначався при стягненні аліментів вперше за позовом позивачки.

Відповідачем не доведено, що розмір аліментів в результаті зміни способу стягнення аліментів є для нього надмірним тягарем, а здійсненні ним поїздки за кордон, в межах України, відвідування певних закладів свідчить про достатній матеріальний рівень відповідача і інше ним не спростовано. Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач з 18 листопада 2020 року перебуває на обліку як безробітний в Херсонському МЦЗ не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки позов заявлений 12 серпня 2019 та позивачкою доводилися обставини, які стали підставою для зміни способу стягнення аліментів, до звернення до суду. Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відсутність у відповідача, який є працездатною, здоровою особою, на даний час регулярного заробітку не може бути підставою для відмови у зміні способу стягнення аліментів, а також правильно прийняв до увагу не доведення відповідачем реального виконання рішення суду про стягнення з нього на користь батька аліментів.

Положення Конвенції про права дитини, Конституції України та Сімейного Кодексу України, а також інше законодавство у сфері захисту прав дітей регламентують про врахування найкращих інтересів дитини, забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідачем не спростовано покращення його майнового стану, та неспроможність сплачувати на утримання дитини змінений розмір аліментів за обставинами, встановленими у даній справі, ним належним чином не доведена, а тому доводи апеляційної скарги є такими, що висновків суду першої інстанції не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення. Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування колегію суддів не встановлені, тому рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови суду складено 15 квітня 2021 року.

Суддя І. В. Склярська