ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8656/20 Номер провадження 22-ц/814/1539/21Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 23 квітня 2021 року (час ухвалення судового рішення з 11:24:47 год до 11:36:33 год, дата виготовлення повного тексту судового рішення 28.04.2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, третя особа: ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 16.05.2012 року по справі № 2-1009/12, з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що в нього змінився матеріальний і сімейний стан, оскільки він одружився та народилась дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із чим значно збільшилися витрати. Дитина має ряд захворювань, потребує лікування та посиленого догляду. Його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. На даний час дружина та донька перебувають на його повному утриманні. Він не має постійної роботи, а тимчасові заробітки мають мінливий характер та не є достатніми для утримання дітей.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 23 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Роз`яснено порядок оскарження заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, суд першої інстанції зробив помилкові висновки про те, що позивач не довів неможливість сплачувати аліменти саме у розмірі 1/3 частини, оскільки він не працює, має неповнолітню дитину та дружину на утриманні, має велику заборгованість зі сплати аліментів, не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, в тому числі автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки.

Правом подачі відзиву учасники справи не скористались.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 12.04.04 року, який було в подальшому розірвано.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 16.05.2012 року у справі №2-1009/12 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.01.2012р. і до досягнення кожним із дітей повноліття (а.с.6-7).

Як вбачається із свідоцтва про шлюб від 10 липня 2015 року, ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 (а.с.8)

У шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9).

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 , останній звільнився за власним бажанням з 21.07.2016 року і на даний час не працює (а.с.18).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази не доводять неможливості позивача сплачувати аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частини його доходу. Крім того, факт проживання однією сім`єю із сином дружини та не отримання останньою аліментів з батька дитини, не може погіршувати стан дітей, обов`язок утримання яких встановлений для ОСОБА_1 законодавством.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, або ж зміни сімейного стану платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін.

Частинами 1-3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки позивач подав суду належні і допустимі докази, які підтверджують виникнення у нього обставин, з якими закон пов`язує можливість ухвалення рішення про зміну розміру аліментів, то висновок суду першої інстанції про недоведеність неможливості сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі, суперечить закону.

Отже, є підтвердженими передбачені законом обставини для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів за рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 16.05.2012 року, однак апеляційний суд вважає необґрунтованим зменшення аліментів з 1/3 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

З урахуванням сутності принципу змагальності саме позивач як особа, яка стверджує про можливість сплати аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, повинен довести обставини, на які він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Однак, всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, позивач не надав суду відомостей щодо розміру своїх мінливих доходів та витрат, які б дозволили суду можливість переконатися, що саме стягнення 1/6 частини заробітку (доходів) забезпечить справедливий баланс інтересів дітей і батьків.

Тому апеляційний суд вважає розумним та справедливим в такому випадку зменшити розмір раніше призначених судом аліментів до ј частини заробітку (доходів).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження та дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 23 квітня 2021 року скасувати, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 16.05.2012 року по справі № 2-1009/12, з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 12 липня 2021 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов