Дата документу 08.09.2021 Справа № 310/2577/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/2007/14 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/2218/21 Бульба О.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенка Е.А.

За участю секретаря:Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 березня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний виконавець Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кулбаєва Юлія Габідулівна, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 жовтня 2014 року позвоні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.08.2014 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

У грудні 2015 року старший державний виконавець ВДВС Енергодарського МУЮ Кулбаєва Ю.Г. звернулась до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов`язань зі сплати аліментів за виконавчим листом від 05.11.2014 року, виданого Енергодарським міським судом Запорізької області за яким ОСОБА_1 зобов`язаний платити аліменти ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх доходів боржника.

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, зазначивши заінтересовану особу: державного виконавця Енергодарського міського ВДВС МУЮ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кулбаєву Ю.Г., про скасування заборони на виїзд за кордон, яку обґрунтовує тим, що ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.04.2016 року у справі №316/2007/14-ц його було обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом № 316/2007/14-ц від 13.10.2014 року виданого Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.08.2014 року.

Виконавче провадження №45627556 відкрито 27.11.2014 року державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г.

Вказує, що він не ухилявся від виконання свого зобов`язання, а він не міг його виконати в зв`язку з тим, що не маючи професійної освіти та роботи, лише вересні 2016 року зміг влаштуватися до ПАТ «Агропромислова компанія» охоронцем.

19.07.2017 року Енергодарським міським судом Запорізької області був винесено вирок відносно нього та йому було призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. 24.11.2017 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області був винесено вирок та йому було призначено остаточне покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Вказує, що з 2017 по 2020 роки він відбував покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія №20».

Зазначає, що рішенням про обмеження у праві виїзду за межі України, він позбавлений можливості у виїзді за кордон на заробітки, що в свою чергу позбавляє можливості погасити борг.

Крім того, 23.07.2020 року він одружився з громадянкою Литовської республіки Безродньою ОСОБА_5 , яка постійно проживає в Великобританії та має там вид на проживання та постійну роботу.

Вказує, в ухвалі суду не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що обмеження його права у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання ним вимог стягувача і буде сприяти погашенню заборгованості.

Зазначає, що на цей час щомісяця він сплачує аліменти на утримання дитини, тобто ніяким чином не ухиляється від виконання зобов`язання, а навпаки прагне працювати та повністю погасити заборгованість.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд скасувати тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, встановленого ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.04.2016 року по справі №316/2007/14-ц.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 березня 2021 року у задоволені заяви відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не враховано, що заявник не ухилявся від виконання зобов`язань, а не міг його виконувати у зв`язку з відбуванням покарання у місяцях позбавлення волі. Залишилось поза увагою, що не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що обмеження його права у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання ним вимог стягувача і буде сприяти погашенню заборгованості. Не враховано, що обмеженням порушено його право на свободу пересування. Просить скасувати ухвалу суду та винести нову ухвалу, якою задовольнити заяву про скасування заборони на виїзд за кордон.

На зазначену апеляційну скаргу головний державний виконавець Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Кулбаєва Ю.Г. подала відзив за змістом якого повністю підтримує висновки суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги їх не спростовують. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з наявності факту невиконаних зобов`язань, встановлених судовими рішеннями, виконавче провадження не закінчене, а тому обмеження у виїзді є ефективним засобом впливу на боржника з метою виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 5 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За своїм змістом словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Статтею 13 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" гарантовано право на ефективний засіб юридичного захисту. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 13.10.2014 року по цивільній справі №315/2007/14-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.08.2014 року.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.04.2016 року ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі території України без вилучення паспортного документу, до виконання зобов`язань зі сплати аліментів за виконавчим листом №316/2007/14-ц.

27.11.2014 року старшим державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45627556.

Також встановлено судом, що на виконанні в Енергодарському міському ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває зведене виконавче провадження зареєстроване у АСВП № 54851023.

Порядок виконання рішень судів та рішень інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом п.19 ч.3 ст.18 вказаного Закону, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування. Виконання вказаного судового рішення, є стадією судового розгляду, та має приорітет над окремими правами сторін. Разом з тим, виходячи зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 4 листопада 1950 року права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не виконано зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду, з виконання якого відкрито відповідне виконавче провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що боржник ухиляється від виконання вказаного вище зобов`язання, права стягувача ОСОБА_2 залишаються порушеними, в зв`язку з чим тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є єдиним ефективним методом у виконанні рішення суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до повторення доводів заяви та незгоди з висновками суду першої інстанції, однак скаржником не надано належних, допустимих і достатніх доказів про наявність поважних причин, які утруднюють чи унеможливлюють виконання його зобов`язань за рішенням суду, тому такі доводи не можуть бути підставою для скасування законної і обґрунтованої ухвали.

Окрім того, відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 березня 2021 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 13 вересня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко