Головуючий у І інстанції Букіна О.М.
Провадження №22-ц/824/8543/2021 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Гуля В.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 5 000,00 грн. до 1 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилався на те, що від шлюбу з відповідачем має двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких сплачує аліменти згідно рішення Менського районного суду Чернігівської області від 24.07.2018 року по справі № 738/689/18 у розмірі 5 000 грн. щомісячно на кожного, до досягнення дітьми повноліття.

Разом з тим, розмір аліментів, який на теперішній час стягується, приводить позивача в скрутне матеріальне становище, зважаючи, зокрема, на те, що згідно постанови Чернігівського апеляційного суду від 09.07.2019 року з нього також стягуються аліменти на утримання відповідача ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 26.12.2018 року до 09.11.2020 року включно.

Крім того, 10.06.2019 року Деснянським районним судом м.Чернігова було видано судовий наказ № 2-н/750/758/19 про стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Також, позивач допомагає своєму старшому синові, якому 22 роки, оплачувати його навчання у Чернігівському національному педагогічному університеті ім. Т.Г.Шевченка та утримує двох непрацездатних батьків, які є пенсіонерами і мають проблеми зі здоров`ям.

Крім того, позивач щомісячно несе витрати по сплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 3 000,00 грн. за користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає.

У позові позивач зазначив, що на даний час його матеріальне становище суттєво погіршилось, його дохід, як фізичної особи-підприємця, за січень, лютий, березень 2019 року склав 139 320,00 грн. Будь-які інші доходи від здійснення підприємницької діяльності у позивача відсутні. З 02.05.2019 року позивач працює в ТОВ «ПРАЙМ ОФІС» на посаді менеджера з посадовим окладом 4 900,00 грн. Дохід з квітня по червень 2019 року без урахування аліментів становить 9 800,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи ТОВ «ПРАЙМ ОФІС» за №26 від 04.07.2019 року та Податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за півріччя 2019 року від 10.05.2019 року.

З огляду на вищезазначене, з урахуванням розміру заробітку, ОСОБА_1 не має можливості сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, у зв`язку із чим просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей з 5 000,00 грн. до 1 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення кожною дитиною повноліття.

Ухвалою судді Менського районного суду Чернігівської області від 19.08.2019 року відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04.11.2019 року справу передано до Солом`янського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову. Обгрунтовуючи скаргу, позивач посилався на те, що суд першої інстанції в порушення ч. 4 ст. 265 ЦПК України не надав належної оцінки доказам зміни (погіршення) матеріального стану позивача, як платника аліментів та помилково обґрунтував свої висновки способом життя позивача та наявністю у нього рухомого та нерухомого майна.

У відзиві на скаргу відповідач ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий був розірваний рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2019 року (том 1, а.с.8-10).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1, а.с.11, 12).

За рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 24.07.2018 року № 738/689/18 з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки він перестав отримувати доходи від своєї підприємницької діяльності, а розмір його заробітної плати є меншим від сукупного розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання їхніх дітей.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем підстав його вимог, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та дослідивши надані позивачем докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, детально проаналізувавши при цьому всі доводи позивача у своєму рішенні. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що зменшення розміру аліментів є правом суду, а не його обов`язком, виходячи з диспозиції ст. 192 СК України, тобто, навіть за умови доведеності факту зміни матеріального стану платника аліментів, суд, який розглядає справу, може не задовольняти вимоги останнього про зменшення розміру аліментів, зважаючи на інші обставини справи. В даній справі син сторін ОСОБА_4 хворіє на тяжке онкологічне захворювання, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами, та потребує значних матеріальних витрат на його лікування та утримання. Зменшення розміру аліментів в такій ситуації не відповідатиме інтересам малолітніх дітей, які мають право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин; ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

В зв`язку з тим, що дана справа є малозначною згідно п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: