Справа №477/1551/21
Провадження № 22-ц/812/1786/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретерам судового засідання Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

представника позивача ОСОБА_1

адвоката Ткаченко Олени Іванівни

на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Семеновою Л.М., дата складання повного тексту не зазначена, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, треті особи на стороні позивача Фермерське господарство «Канакер», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування рішень Миколаївської міської ради, визнання протиправною державної реєстрації земельної ділянки, та зобов`язання закриття поземельної книги, скасування реєстрації права комунальної власності, зобов`язання внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради (далі ММР), Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі Геокадастр), Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, треті особи на стороні позивача ФГ «Канакер», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування рішень Миколаївської міської ради, визнання протиправною державної реєстрації земельної ділянки, та зобов`язання закриття поземельної книги, скасування реєстрації права комунальної власності, зобов`язання внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що він є власником земельних ділянок загальною площею 4,07 га, що розташовані в межах території Жовтневої районної ради Жовтневого району Миколаївської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та мають такі кадастрові номери: одна земельна ділянка - :06:000:0003, площею 4,04 га та друга земельна ділянка - :06:000:0084 площею 0,03 га, право власності на вказані земельні ділянки посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія МК № 014726, виданим Жовтневою райдержадміністрацією 13 квітня 2004 року, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 53.

12 березня 2021 року він звернувся із заявою разом з доданими до неї документами до державного кадастрового реєстратора відділу у Миколаївському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області для вирішення питання про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Однак, на свою заяву отримав рішення № РВ-021 від 19 березня 2021 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що земельні ділянки, які йому належать на особистій приватній власності, перетинаються з іншими земельними ділянками, а саме із земельною ділянкою з кадастровим номером :07:029:0010, із площею яка співпадає на 11,2474%, та з земельною ділянкою з кадастровим номером :07:029:0009, із площею, яка співпадає на 87,1149%.

Накладення інших ділянок на його земельні ділянки, та фактичне позбавлення його права власності частини земельних ділянок, відбулося у наслідок прийняття Миколаївською міською радою низки незаконних рішень відносно формування земельних ділянок (із зміною їх цільового призначення), в результаті їх державної реєстрації в Державному земельному кадастрі, що проведена відповідачем - відділом у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області присвоєно кадастрові номери :07:029:0009, :07:029:0010.

Враховуючи вищенаведене просив визнати незаконним та скасувати:

рішення Миколаївської міської ради від 17 липня 2018 року за №40/13 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по Корабельному району м. Миколаєва»;

рішення Миколаївської міської ради від 09 квітня 2019 року за № 160 «Про передачу в оренду земельної ділянки для виробництва електричної енергії по Корабельному району м. Миколаєва»;

визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :07:029:0010 загальною площею 20,0 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :07:029:0009 загальною площею 36 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :07:029:0010 загальною площею 20,0 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер -810136600:07:029:0009 загальною площею 36 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

скасувати реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:029:0010 загальною площею 20,0 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року дану цивільну справу в порядку виключної підсудності направлено до Корабельного районного суду м. Миколаєва, у зв`язку з непідсудністю справи Жовтневому районному суду Миколаївської області.

Передаючи цей спір на розгляд до Корабельного районного суду м. Миколаєва в порядку виключної підсудності, в зв`язку з непідсудністю справи Жовтневому районному суду Миколаївської області, суд першої інстанції виходив з того, що місце розташування земельних ділянок рішення про передачу яких, оскаржуються позивачем - АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Указані адреси не відносяться до території, на яку поширюється юрисдикція Жовтневого районного суду Миколаївської області.

В апеляційній скарзі представник позивача посилаючись на невідповідність висновків суду вимога процесуального закону та їх суперечність фактичним обставинам справи просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Так, зокрема вказувала, що спір стосується земельних ділянок з кадастровими номерами :06:0000003 та :06:000:0084, однак вказані земельні ділянки розташовані в межах території Жовтневої районної ради Жовтневого району Миколаївської області, та мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак ці земельні ділянки розташовані в межах території Жовтневої районної ради Жовтневого району Миколаївської області. Оскільки спір виник між сторонами з приводу належного позивачу нерухомого майна, місце розташування якого в межах території Жовтневої районної ради Жовтневого району Миколаївської області, то спір повинен розглядатися Жовтневим районним судом Миколаївської області, юрисдикція якого поширюється на вказану територію.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.

Звертаючись з позовом позивач вказував, що накладенням інших ділянок на його земельні ділянки, фактично позбавлено його права власності частини земельних ділянок, що відбулося у наслідок прийняття Миколаївською міською радою низки незаконних рішень відносно формування земельних ділянок, а тому просив визнати незаконними та скасувати рішення Миколаївської міської ради від 17 липня 2018 року за №40/13 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по Корабельному району м. Миколаєва»; рішення Миколаївської міської ради від 09 квітня 2019 року за № 160 «Про передачу в оренду земельної ділянки для виробництва електричної енергії по Корабельному району м. Миколаєва, визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :07:029:0010 загальною площею 20,0 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :07:029:0009 загальною площею 36 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :07:029:0010 загальною площею 20,0 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер - :07:029:0009 загальною площею 36 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; скасувати реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:029:0010 загальною площею 20,0 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Передаючи справу за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва суд першої інстанції вказав, що відповідачами у даній справі є юридичні особи: Миколаївська міська рада, місцезнаходженням якої є м. Миколаїв вул. Адміральська 20; Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області м. Миколаїв проспект Миру 34; Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради м. Миколаїв вул. Адміральська 20; місце розташування земельних ділянок рішення про передачу яких, оскаржуються позивачем - АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Для застосування правил підсудності за вибором позивача, що передбачені ст. 28 ЦПК України підстав не має.

А відтак, суд вважав, з огляду на правила виключної підсудності - місце розташування земельних ділянок рішення про передачу яких, оскаржуються позивачем, виключає право вирішення вказаного спору Жовтневим районним судом Миколаївської області.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується в повному обсязі.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) дає підстави для висновку, що суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції й у законному складі суду.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина першастатті 5 ЦПК України).

Статтями 27,28,30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч.2ст.27 ЦПК Українипередбачено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток із вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до п. п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК у попередній редакції) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно із положеннями ст.181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За змістом вказаних норм права, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майном», а тому правило вищевказаних норм розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Згідно з ч. 1ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до п.1 ч.1ст.31 ЦПК Українисуд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, треті особи: ФГ«Канакер», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування рішень Миколаївської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень Миколаївської міської ради, визнання протиправною державної реєстрації земельної ділянки, та зобов`язання закриття поземельної книги, скасування реєстрації права комунальної власності, зобов`язання внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :07:029:0010 загальною площею 20,0 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номер :07:029:0009 загальною площею 36 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відносяться до юрисдикції Корабельного районного суду м. Миколаєва.

За такого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про направлення справи для розгляду саме до цього суду.

З підстав викладеного, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли вплинути на правильність висновків суду, не виявлено і сторонами не надано таких нових доказів в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що спір стосується земельних ділянок, які належать йому та територіально знаходяться в Жовтневому районі Миколаївської області матеріалами справи колегія суддів відхиляє, оскільки предметом розгляду у цій справі є рішення Миколаївської міської ради від 17 липня 2018 року за №40/13 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по Корабельному району м. Миколаєва» та рішення Миколаївської міської ради від 09 квітня 2019 року за № 160 «Про передачу в оренду земельної ділянки для виробництва електричної енергії по Корабельному району м. Миколаєва», а об`єктом розгляду земельні ділянки, які знаходиться на території Корабельного районного суду м. Миколаєва.

Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, колегія суддів підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається, за такого апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ткаченко Олени Іванівни залишити без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 14 вересня 2021 року.