Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9704/20 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 69 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Дяченко Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/9704/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 19 серпня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки подружні стосунки між ними погіршились й подальше збереження шлюбу є неможливим, просила розірвати шлюб, укладений між ними 19 серпня 2006 року, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції за №1432.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 19 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1432.

Неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на подальше проживання та виховання залишено з матір`ю- ОСОБА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення в частині залишення неповнолітнього сина на подальше виховання та проживання із ОСОБА_1 , виключивши з резолютивної частини вищезазначений висновок суду.

Зокрема, зазначає, що такі вимоги не були пред`явлені ОСОБА_1 . Окрім того, питання щодо місця проживання дитини було вирішене судом без з`ясування думки самої дитини та без висновку органу опіки та піклування, що свідчить про порушення вимог сімейного законодавства.

В судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 19 серпня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пунктах 11,14 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року, у рішенні суду про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено, дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

У випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір коштів на утримання дітей, дружини ( чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці відносини.

Отже, суд вправі вирішувати питання про місце проживання неповнолітніх дітей одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Однак, такий розгляд можливий за умови звернення одного з подружжя до суду з вимогою вирішити спір про місце проживання дитини одночасно з розглядом позовної вимоги про розірвання шлюбу.

Зміст позовної заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що вона не зверталась до суду з вимогою вирішити спір про місце проживання неповнолітнього сина. Відтак, висновок суду про визначення місця проживання неповнолітньої дитини вказує на вихід суду за межі позовних вимог, що не узгоджується з принципом диспозитивності цивільного судочинства, який закріплений у статті 13 ЦПК України.

Також варто зазначити, що відповідно до приписів сімейного законодавства обов`язок виховувати неповнолітніх дітей покладається рівною мірою на обох батьків. Розірвання шлюбу між подружжям жодним чином не впливає на обов`язок батьків виховувати своїх неповнолітніх дітей та не звільняє їх від цього обов`язку. Відтак, вказівка у резолютивній частині рішення суду про те, що неповнолітній син сторін залишається на подальше виховання з матір`ю є недоречним та таким, що суперечить нормам матеріального права.

Враховуючи вищезазначене, рішення суду в частині залишення неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виховання та проживання з матір`ю ОСОБА_1 , підлягає скасуванню

В решті рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 лютого 2021 року в частині залишення неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виховання та проживання з матір`ю ОСОБА_1 , скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: