УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4300/21

Номер провадження 2-з/495/89/2021

25 червня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частку майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частку майна.

Ухвалою суду від 10 червня 2021 року провадження у справі було відкрито.

23 червня 2021 року позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову у якій просить суд:

- накласти арешт на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за померлим ОСОБА_5 ;

- заборонити приватному нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Смитиної О.В. видавати спадкові документи на спадщину після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до вступу у законну силу рішення суду за вказаним позовом.

При цьому ОСОБА_1 обґрунтовує подану заяву тим, що після смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_5 їй стало відомо, що останній заповів житловий будинок АДРЕСА_1 відповідачці ОСОБА_1 . Разом з тим, вказаний житловий будинок був придбаний за договором купівлі-продажу 18.12.1992 року під час перебування позивачки та померлого ОСОБА_5 у зареєстровану шлюбі, отже є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи те, що на даний час спадкоємець за заповітом - ОСОБА_2 може вступити у спадщину на весь будинок, що вплине на права позивачки та ускладнить визнання її права на частку майна, просить вжити вказані вище заходи забезпечення позову.

Щодо зустрічного забезпечення заявниця вказує на відсутність підстав для його застосування.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, отже заява позивача про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що між сторонами наявний спір щодо майна, придбаного позивачкою ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_5 , під час шлюбу, який був зареєстрований між ними 11 жовтня 1986 року.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд а заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1986 року. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської від 03 вересня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано.

Як вже було зазначено вище, саме спадкодавець ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 є зареєстрованим власником будинку АДРЕСА_1 . Право власності за ОСОБА_5 зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.08.2007 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на вказане нерухоме майно.

На даний час відповідачка ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, може вступити у спадщину на весь будинок, що вплине на права позивачки та ускладнить визнання її права на частку майна.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року у справі № 643/12369/19, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна; заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Таким чином, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, суд вважає, що у даному випадку їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідачки та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідачки та інших осіб права користування ним.

Беручи до уваги обставини справи, предмет спору, наявність об`єктивного спору між сторонами, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, враховуючи, що подальше відчуження вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивачки, суд вважає, що у даному випадку необхідним та достатнім видом забезпечення позову буде накладення заборони відчуження на майно, а не його арешт.

Окрім того, щодо вимог ОСОБА_1 стосовно заборони приватному нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Смитиної О.В. видавати спадкові документи на спадщину після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до вступу у законну силу рішення суду за вказаним позовом, суд вважає, що така вимога є обґрунтованою і співрозмірною позовним вимогам та не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, у зв`язку з чим підлягаю задоволенню.

Суд звертає увагу, що вказаний вид забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння відповідачки спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову слід враховувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обрані заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження спірного майна та заборони нотаріусу видавати спадкові документи на спадщину до розгляду вказаної справи є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй Постанові від 07.10.2020 року по справі № 761/39601/19 (провадження № 61-23388св19).

Суд погоджується також із думкою позивачки стосовно відсутності необхідності у застосуванні зустрічного забезпечення, оскільки, на думку суду, у даному випадку немає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки заборона відчуження спірного майна та заборона нотаріусу видавати спадкові документи на спадщину до розгляду вказаної справи, не позбавляє відповідачку права володіти та вільно користуватися спірним майном, та відсутні підстави вважати, що відповідачка понесе збитки від дій позивачки, спрямованих на відновлення своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів, у зв`язку із її заявою про забезпечення позову.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення та застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачу збитки. (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Одночасно суд звертає увагу відповідачів на те, що забезпечення позову є тимчасовим заходом та може бути скасований у разі представлення суду доказів щодо необґрунтованості позовних вимог та відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження спірного майна та заборони нотаріусу видавати спадкові документи на спадщину до розгляду вказаної справи, є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивачки, та виключить можливість обмеження права відповідачки на користування нерухомим майном у повному обсязі у зв`язку із чим, суд не вбачає необхідності застосовувати захід забезпечення позову у вигляді арешту майна, в той час як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст .3, 11, 149-151, 153, 154, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частку майна задовольнити частково.

Заборонити відчуження Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за померлим ОСОБА_5 .

Заборонити приватному нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Смитиної О.В. видавати спадкові документи на спадщину після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу у законну силу рішення суду по справі №495/4300/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частку майна.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О. Боярський