Справа № 490/7421/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Коптєвій Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 про визнання дій щодо розголошення персональних даних та медичної таємниці незаконними та відшкодування моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , в якому просив:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо надання медичної характеристики ОСОБА_2 , складеної лейтенантом медичної служби ОСОБА_3 у 2017 році на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 11 травня 1966 року;
стягнути з військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою АДРЕСА_1 на його користь 50 000 грн моральної шкоди;
визнати протиправними дії ОСОБА_2 щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про позивача без його згоди, викладеної в медичній характеристиці, складеній лейтенантом медичної служби ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_1 у 2017 році на позивача;
зобов`язати ОСОБА_2 , не пізніше одного місяця з моменту набрання рішенням суду законної сили, відкликати всі подані (розповсюджені) нею оригінали (копії) медичної характеристики, складеної лейтенантом медичної служби ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_1 у 2017 році на позивача;
стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн;
судові витрати покласти на відповідачів.
В обгрунтування позову позивач зазначив, що його колишня дружина ОСОБА_2 , яка служила в військовій частині НОМЕР_1 в 2018 році звернулась до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом про скасування рішення органу опіки та піклування та визначення місця проживання їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю. Під час розгляду цієї справи, ОСОБА_2 надала через свого представника адвоката Бєлову Р.В. клопотання про долучення доказів від 02 травня 2019 року, в тому числі і копії медичної характеристики ОСОБА_1 , яку він їй не надавав. Зазначена характеристика була видана військовою частиною без згоди позивача. Однак цю характеристику ОСОБА_2 подавала до служби у справах дітей та дитячого садка, де перебував їх син.
Від відповідача військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з огляду на його безпідставність. В обгрунтування свого відзиву на позов відповідач вказує на те, що медична характеристика на ОСОБА_1 відсутні необхідні реквізити для відповідних документів, що суперечить приписам (а саме дата складання цієї характеристики та печатка військової частини). Зазначене на думку представник відповідача вказує на те, що встановити оригінальність цього документа є неможливим, що ставить під сумнів відповідність та належність поданого позивачем доказу (копії медичної характеристики).
Позивач надав відповідь на відзив військової частини НОМЕР_2 , в якому вказав на те, що позивач не має у своєму розпорядженні оригінала медичної характеристики, він отримав лише її копію, яка наявна в матеріалах цивільної справи № 490/9131/18. На думку позивача, факт видачі цієї медичної характеристики підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому вона просить заявлені позовні вимоги залишити без задоволення, зокрема пункту 7 позовних вимог.
В обгрунтування своїх заперечень відповідач ОСОБА_2 вказує на те, що всі отримані відомості з військової частини НОМЕР_1 було долучено до матеріалів цивільної справи № 490/9131/18 за її позовом до ОСОБА_1 , органу опіки та піклування Доманівської районної державної адміністрації про скасування рішення та визначення місця проживання дитини з матір`ю. Характеристики на ОСОБА_1 військовою частиною видавалися їй за її замовленням, а також запиту її адвоката Закутського Д.В. Також ОСОБА_2 зазначила, що не мала ніякого стосунку до володіння, збереження чи обробки особистих даних позивача, формування характеристики, тощо. Отже, на її думку, вона не має ніякого відношення до надання чи розповсюдження персональних даних позивача, та не несе відповідальності за достовірність інформації, викладеної в документах наданих військовою частиною та не відповідає за оприлюднення наданих документів, які перебувають у розпорядженні суду.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
У період з листопада 2020 року по 09 лютого 2021 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2021 року визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2021 року справу прийнято до провадження суддею Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.
Справа призначалася до розгляду по суті на 02 серпня та 07 вересня 2021 року.
У судове засідання з`явився позивач, його представник адвокат Долгова Л.В. та представники військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки, просила суд справу розглядати без її участі, у задоволенні позовних вимог, викладених у пунктах 3, 4, 5, 6 позовної заяви відмовити.
У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Долгова Л.В. позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представники військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні.
Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив таке.
У період з 2015 року позивач ОСОБА_1 до 14 листопада 2017 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У 2015 році безпосередньо брав участь у антитерористичній операції в Донецькій області, де і отримав ряд серйозних захворювань. З військової служби ОСОБА_1 звільнений за станом здоров`я.
Починаючи з 2011 року до 2016 року позивач та відповідач ОСОБА_2 проживали як чоловік та дружина.
Позивач ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Матір дитини ОСОБА_2 . На цей час між батьками існує спір про місце проживання дитини, який розглядається Центральним районним судом м. Миколаєва (справа № 490/9131/18).
Як слідує із відзиву ОСОБА_2 та доданих до неї документів, адвокатом Бєловою Р.В. у травні 2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва подано клопотання про приєднання до матеріалів цивільної справи № 490/9131/18 письмових доказів, зокрема, копії медичної характеристики ОСОБА_1 .
Копія медичної довідки, виданої на ім`я ОСОБА_1 , і в матеріалах цієї цивільної справи (а.с 17).
У цій медичній характеристиці вказано звання позивача, його дата, місяць та рік народження, дата призову на службу та орган яким призвано позивача на службу. У розділі перенесені захворювання детально викладено інформацію про стан здоров`я ОСОБА_1 , стан його шкіри, кістково-м`язової системи, органів дихання серця, органів травлення та нервової системи, тощо. У розділі висновок вказано «за вимогою».
Знизу цієї медичної характеристики друкованими літерами зазначено посаду особи, а саме начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 майор медичної служби ОСОБА_8 . Однак ця характеристика підписана іншою особою, посада та прізвище якої виконано прописом. З огляду на неякісне виконання копії медичної характеристики, прочитати прізвище цієї особи не є можливим. Як встановлено судом під час розгляду справи, ця характеристика підписана лейтенантом медичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , та була видана у 2017 році.
Як вбачається з копії медичної характеристики, наявної у матеріалах справи, на цій характеристиці відсутня дата її видачі, печатка військової частини та будь-яка інформація про її реєстрацію у цій військовій частині. Оригінал медичної характеристики ОСОБА_2 , всупереч вимозі суду, надано не було.
13 вересня 2017 року ОСОБА_2 надано медичну характеристику до ДНЗ №2 «Берізка», вихованцем якого є ОСОБА_4 , про що свідчить відповідна заява, копія якої наявна в матеріалах справи.
Листом військової частини НОМЕР_1 від 21 грудня 2017 року № 2872 ОСОБА_1 повідомлено про те, що медична характеристика була виписана на нього тимчасово виконуючим обов`язки начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 лейтенантом медичної служби ОСОБА_3 за вказівкою тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу військової частини НОМЕР_1 майором Семотюком В.І. Вищевказаним особам суворо вказано щодо видачі документів третім особам.
Також в матеріалах цієї цивільної справи наявна копія запиту адвоката Закутського Д.В. від 19 жовтня 2018 року, який діяв в інтересах ОСОБА_2 під час розгляду справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, до військової частини НОМЕР_1 . В цьому запиті адвокат, крім іншого, просив надати інформацію про те, чи перебуває/перебував ОСОБА_1 на службі у цій частині, та просив надати стосовно нього характеристику, а також повідомити про стан його здоров`я.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 грудня 2019 року № 1110 «Про підсумки службового розслідування» за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог Закону України «Про інформацію», статті 11-13 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Інструкції з діловодства в Збройних силах України, Інструкції з діловодства в Збройних Силах України затверджено наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07 квітня 2017 року № 124 вирішено нагадати про обов`язки служби наступним військовослужбовцям: командиру ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_10 ; начальнику відділення бойової підготовки військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_11 ; ординатору лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 старшому лейтенанту медичної служби ОСОБА_3 ; начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_12 .
Зазначене службове розслідування проведено з огляду на те, що Центральним районним судом м. Миколаєва розглядалася цивільна справа № 490/9131/18.
На адресу позивача 14 січня 2020 року військовою частиною НОМЕР_1 направлено лист, в якому зазначено, що, зокрема, медична характеристика на ОСОБА_1 , складена лейтенантом медичної служби ОСОБА_3 була видана без відома керівництва військової частини та складені з порушенням Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, Закону України «Про інформацію», п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимога до оформлення документів». Також зазначено, що інформація, викладена у характеристиці не відповідає дійсності. Позивача повідомлено, що за цим фактом проведено службове розслідування, за результатами якого посадовим особам військової частини НОМЕР_1 суворо вказано щодо видачі документів третім особам. Військовою часиною НОМЕР_1 принесені вибачення за ситуацію, яка склалася.
Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року у справі № 490/8189/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1500 грн. Зазначене рішення звернуто до примусового виконання, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 29 жовтня 2020 року №63448607.
Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке.
Предметом доказування у цій справі є правомірність видачі медичної характеристики ОСОБА_1 та подальше її використання відповідачем ОСОБА_2 під час вирішення спорів щодо місця проживання їх спільного з позивачем сина.
Згідно із частиною першою статті 286 ЦК України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні.
Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації врегульовані Законом України «Про інформації» від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі Закон № 2657-XII).
Частиною першою статті 1 Закону № 2657-XII визначено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Одним із основних принципів інформаційних відносин є правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації (частина перша статті 2 Закону № 2657-XII).
Фізичні особи є суб`єктами інформаційний відносин в розумінні статті першої статті 4 Закону №2657-XII. Об`єктом інформаційних відносин є інформація (частина друга статті 4 Закону №2657-XII).
За своїм змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації (стаття 10 Закону №2657-XII).
Зі змісту позовних вимог слідує, що у цій справі предметом спору є правомірність надання та використання інформації про фізичну особу, тобто про ОСОБА_1 .
Частиною першою статті 11 Закону №2657-XII визначено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Відповідно до частини другої статті 11 Закону №2657-XII не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.
За порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (стаття 20 Закону №2657-XII).
Частина перша статті 21 Закону №2657-XII визначає, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Відповідно до частини другої статті 21 Закону №2657-XII конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.
Порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України (стаття 27 Закону №2657-XII).
Із наведеного слідує, що інформація про стан здоров`я є конференційною інформацією, збирання, зберігання, використання та поширення є можливим за згодою особи, якої стосується ця інформація. Винятком із закріпленої законодавством норми є випадки, коли це питання стосується національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. Порядок використання конфіденційної інформації визначається законом, а порушення зазначених норм тягне за собою, зокрема, цивільно-правову відповідальність.
Статею 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року № 2801-XII (далі - Закон № 2801-XII) визначено, що пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Забороняється вимагати та надавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта.
Відповідно до статті 40 Закону № 2801-XII медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків. При використанні інформації, що становить лікарську таємницю, в навчальному процесі, науково-дослідній роботі, в тому числі у випадках її публікації у спеціальній літературі, повинна бути забезпечена анонімність пацієнта.
Під час розгляду справи судом встановлено, що у 2017 році до військової частини НОМЕР_1 звернулася відповідач ОСОБА_2 із запитом про надання медичної характеристики ОСОБА_1 за час проходження ним військової служби у цій частині.
Надалі, відповідачу ОСОБА_2 за розпорядженням тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_11 видано медичну характеристику на ОСОБА_1 за підписом лейтенанта медичної служби ОСОБА_3 . Доказів того, що ця характеристика видана відповідачу ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_1 суду не надано.
Отже, медична характеристика ОСОБА_1 , яка містить конференційну інформацію про стан його здоров`я, всупереч вимогам законодавства, видана ОСОБА_2 без згоди та без відома позивача ОСОБА_1 .
У 2020 році військовою частиною НОМЕР_1 проведено службове розслідування стосовно видачі ОСОБА_2 цієї медичної характеристики, за результатами якої за неналежне виконання службових обов`язків військовослужбовцям ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_12 нагадано про обов`язки служби. Крім того, цю медичну характеристику військовою частиною НОМЕР_1 відкликано, як таку, що надані без відома командування військової частини та складені з порушенням вимог чинного законодавства. Також вказано, що інформація, зазначена у ній не відповідає дійсності.
Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу ОСОБА_1 направлено лист з вибаченнями за ситуацію, що склалася.
З наведеного слідує, що військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 медична характеристика на ОСОБА_1 видана з порушенням вимог чинного законодавства, однак військовою частиною НОМЕР_1 вчинено всі можливі дії для усунення таких порушень (проведено службове розслідування, відкликано медичну характеристику, принесені вибачення позивачу).
Зважаючи на зазначене суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині вимог до військової частини.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 то суд зазначає таке.
Частина третя стаття 286 ЦК України фізична особа зобов`язана утримуватися від поширення інформації, зазначеної у частині першій цієї статті, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків або з інших джерел.
Аналіз наведеної норми вказує на те, що фізична особа зобов`язана утримуватися від поширення інформації про стан здоров`я не лише у разі отримання такої інформації під час виконання службових обов`язків, а й у випадку отримання такої інформації у інший спосіб.
Під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до військової частини НОМЕР_1 із проханням надати медичну характеристику ОСОБА_1 , яка містить конфіденційну інформацію щодо стану здоров`я позивача.
Відповідач ОСОБА_2 у 2017 році отримала медичну характеристику на ОСОБА_1 , яка була видана їй з порушенням визначеного законодавством. Надалі ОСОБА_2 , через свого представника надала копію медичної характеристики до матеріалів цивільної справи №490/9131/18 та до ДНЗ № 2 «Берізка», вихованцем якого є спільний син позивача та відповідачки.
Отже, відповідачка ОСОБА_2 вчинила дії щодо збирання конфіденційної інформації про стан здоров`я ОСОБА_1 та її подальше зберігання. Надалі ОСОБА_2 свідомо використала та поширила конфіденційну інформацію про позивача з метою обгрунтування своєї позиції під час в вирішення спору між нею та позивачем про визначення місця проживання дитини.
Доказів того, що конфіденційна інформації про стан здоров`я ОСОБА_1 була отримана, використана, поширення та зберігається ОСОБА_2 з дозволу ОСОБА_1 , до суду не надано.
Тому дії ОСОБА_2 щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації стосовно стану здоров`я ОСОБА_1 , викладену в медичній характеристиці, слід визнати протиправними.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_2 відкликати подані всі подані (розповсюджені) нею оригінали (копії) медичної характеристики, то у їх задоволенні слід відмовити. Під час розгляду справи судом встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 вже відкликана медична характеристика, видана на ОСОБА_1 , тобто ці позовні вимоги вже є вирішеними.
Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 суд зазначає таке.
Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Згідно із частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При цьому слід зазначити, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.
В обгрунтування вимог про стягнення моральної шкоди позивач вказує на те, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_2 він відчував психологічну напругу, хвилювання, переживання з приводу того, що конфіденційна інформація про стан його здоров`я без його дозволу стала відома стороннім особам. Розмір моральної шкоди позивач визначає у розмірі 50 000 грн.
У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи наведене вище, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає обґрунтованим та виправданим присудження позивачу відшкодування моральної шкоди з відповідача у розмірі 2000 грн.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій ОСОБА_2 щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про ОСОБА_1 без його згоди, викладеної в медичній характеристиці складеній лейтенантом медичної служби ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_1 у 2017 році на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнення з неї моральної шкоди у розмірі 2000 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути витрати зі сплати судового збору за звернення до суду із цим позовом у розмірі 874 грн 02 коп.
Керуючись статтями 141, 263-265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ОСОБА_2 щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про ОСОБА_1 без його згоди, викладеної в медичній характеристиці складеній лейтенантом медичної служби ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_1 у 2017 році на молодшого лейтенанта ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 874 грн 02 коп.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Шолох