Справа №443/1311/20
Провадження №2/443/737/21
РІШЕННЯ

іменем України

16 вересня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що її батьки, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали у АДРЕСА_2 , яку у 1993 році приватизували. У даній квартирі також зареєстрований відповідач по справі, який являється внуком її батьків. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько її батько ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 її матір ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на вказане вище нерухоме майно. Зазначає, що після смерті батька, його частину, тобто 1/3 частини квартири фактично успадкувала її матір та фактично стала власником 2/3 частин квартири. Відповідач по справі ОСОБА_2 являється сином її рідної сестри ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 він не звертався. Після смерті матері позивачка вирішила оформити спадщину на своє ім`я, однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. Відтак, позивачка змушена звертатися до суду із вказаним позовом з метою захисту своїх майнових прав.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 09.10.2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 02.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Крім того, в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівську державну нотаріальну контору в особі завідувача в строк до 24 червня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області інформацію про те, чи заводились спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і якщо так, то надати спадкову справу для огляду в судовому засіданні.

11.06.2021 року завідувачем Жидачівської державної нотаріальної контори Матусеком В.В. листом повідомлено, що спадкова справа №11/2005, яка була заведена Ходорівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 передана на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву.

Ухвалою від 12.07.2021 року в порядку витребування доказів зобов`язано Львівський державний нотаріальний архів в особі керівника в строк до 12 серпня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №11/2005, яка була заведена Ходорівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.07.2021 року завідувачем Львівського державного нотаріального архіву Бичківською О.М. надіслано копію спадкової справи №11/2005, яка була заведена Ходорівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач у судовому засіданні позов підтримала з мотивів наведених у позовній заяві. Просила позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не подав відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без його участі не надходило, та не повідомив суд про причину неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату та час розгляду справи

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши вступне слово позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 (а.с.10).

Згідно довідки Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_3 до дня смерті, що наступила 14.12.2004 року проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Проживала одна. Заповіт від імені ОСОБА_3 в міськвиконкомі не посвідчувався (а.с.70 на звороті).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 Серія НОМЕР_3 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.15).

Згідно довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції №38/03-77 від 24.01.2008 року, 21.10.1978 року в м.Ходорів Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , актовий запис №84. Прізвище після реєстрації шлюбу його « ОСОБА_8 », її « ОСОБА_8 » (а.с.13).

Також в матеріалах справи наявне свідоцтво про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_4 , про те, що 20.12.1983 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №112. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище йому « ОСОБА_8 », їй « ОСОБА_8 » (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_5 , 21.07.1993 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб у м.Ходорів, Жидачівський район, Львівська область, актовий запис №48 (а.с.11).

Предметом спору у даній справі є квартира АДРЕСА_1 (а.с.19), який належав ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується такими доказами:

-копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 09.11.1993 року з якого видно, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.17);

-довідкою Стрийського МБТІ №506 від 03.03.2020 року, з якої вбачаєтся, що право власності на квартиру зареєстровано в реєстрові книзі №190 на праві спільної сумісної власності за реєстровим №735 на праві спільної часткової власності за громадянами: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності виданого 09.11.1999 року комісією по приватизації державного житлового фонду Ходорівського цукрового заводу на підставі наказу №78-З від 09.11.1993 року (а.с.16);

-копією будинкової книги, з якої вбачається, що в квартирі зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.20-21).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва.

Однак, постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. від 19.02.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, що належала померлій і є спадковим майном (а.с.8).

З матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , видно, що із заявою про прийняття спадщини звернулася лише її дочка ОСОБА_1 (а.с. 66).

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Крім того, згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо нерухомого майна 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної сумісної власності часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджено наявними у справі доказами, які перелічені вище.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивача правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, що належало померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності (спадкове майно), перешкоджає їй в реалізації спадкових прав, зокрема оформленню спадщини нотаріусом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 вересня 2021 року.

Головуючий суддя С.І Сливка