ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3396/19
Провадження № 2/362/252/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретарів Шевченко М.В., Берковської Д.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна (комунальні витрати),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 , на її користь заборгованість за спожитий в 2018 році природний газ в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 30 012.23 грн. та 9809.42 грн. за збитки за несанкціоноване підключення ОСОБА_2 газопостачання до будинку, а всього 39 821,65 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, з 28.11.2009 року по 01.08.2017 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син. Під час спільного життя, в жовтні 2009 року, вона з Відповідачем купили будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був оформлений на двох, тобто по Ѕ частці кожному. Сторони разом з сином зареєстровані в даному будинку.

Після розлучення в 2017 році Відповідач створив неможливі умови для спільного проживання в будинку і згодом взагалі, принижуючи та погрожуючи із застосуванням фізичної сили вигнав її з сином з будинку. З жовтня 2017 року по жовтень 2018 року вона разом з сином знімали квартиру.

В жовтні 2018 року Відповідач продав їй свою Ѕ частку будинку. Відповідач залишив великі борги по сплаті послуг за газове опалення будинку, що склали понад 30 000 грн. 28 грудня нею було укладено договори з ТОВ «Київоблгаз Збут» про надання розстрочки у погашенні заборгованості за надання послуг з газопостачання та надання розстрочки на погашення заборгованості по сплаті збитків за несанкціоноване відновлення газопостачання.

Відповідач за вказаний період (2018 рік) не сплачував послуги за газопостачання, а при відключенні газопостачання в травні 2018 року, самовільно здійснив підключення газопостачання до будинку завдавши ПАТ «Київоблгаз Збут» збитки в сумі 9809,42 грн., які вона також погасила за відповідача.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2019 року відкрито провадження у справі (а.с.29-30).

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. ЇЇ чоловік проживав в даному будинку та зібралася заборгованість, будинок був оформлений на них обох, а потім вона придбала у колишнього чоловіку його Ѕ частину будинку та переїхала туди з дитиною проживати, але відповідач залишив їй заборгованість по сплаті за газ. При оформленні договору купівлі-продажу Ѕ частині будинку нотаріус не перевіряв чи наявна заборгованість, а вона не перевіряла, оскільки довіряла йому.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, оскільки в нього на момент продажу Ѕ частини будинку заборгованість по газу була відсутня, що підтверджується відповідною квитанцією по оплаті за газ.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, оскільки нарахування про заборгованість по оплаті комунальних послуг були вже після відчуження Ѕ будинку, а на час продажу будинку заборгованість була відсутня.

Суд, заслухавши думку сторін, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив відповідача на позовну заяву, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, 20.08.2009 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , співвласниками, якого по Ѕ частини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Як вбачається із договору купівлі продажу Ѕ частки житлового будинку 05.10.2018 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбала Ѕ частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

Згідно довідки про склад зареєстрованих осіб від 23.05.2019 року за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано 4 особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , 2010 року народження, ОСОБА_5 , 1997 року народження та ОСОБА_2 , 1979 року народження (а.с. 11).

Відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 12).

Згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

Як вбачається із Довідки Депутата Васильківської міської ради Струк А.А. від 31.01.2019 року ОСОБА_1 , зареєстрована, але фактично не проживала з 29.10.2017 року по 29.10.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відповідно до договору оренди квартири, ОСОБА_1 винаймала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , з 29.10.2017 року по 29.10.2018 року (а.с. 15-17).

18.05.2018 року згідно акту про відключення об`єкту (газових приладів), будинок було відімкнемо від газопостачання, підпис на акті в позначки споживач газу зазначено ОСОБА_7 (а.с. 17).

Відповідно до Акту про порушення №5016 від 14.11.2018 року було виявлено порушення несанкціоноване відновлення газопостачання (а.с.18).

Як вбачається з протоколу №427 від 17.12.2018 року засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу в присутності ОСОБА_1 , що на дату складання цього протоколу у абонента ОСОБА_1 , встановлення порушення Кодексу газорозподільних систем та нараховані завданні збитки (а.с.19).

Згідно акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єкту та обсягу природного газу і його вартості від 17.12.2018 року опис розрахунку нараховано з дати набуття права власності ОСОБА_1 за період з 05.10.2018 року по 14.11.2018 року суму збитків, завданих порушеннями споживача у розмірі 9809, 42 грн. (а.с. 20).

Відповідно до Договору № 388 від 28.12.2018 року погашено заборгованість за послуги з газопостачання період з січня 2019 року по червень 2019 року та Договору № 18 від 28.12.2018 року погашення збитків побутового споживача за несанкціоноване відновлення газоспоживання (а.с. 21-22).

Згідно копії квитанції ОСОБА_1 було погашено борг за послуги з газопостачання та збитки (а.с.23-25).

Як вбачається із копії наданої представником відповідача, квитанції по рахунку № від 11.09.2018 року плати за спожитий газ наданої ТОВ «Київоблгаз Збут», що станом на вересень 2018 року відбулася переплата за газ у розмірі 2000 грн. (а.с. 51).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крімвипадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі

доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі йогопорушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можебути визнання права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договоромабо законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із положеннями статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Пунктом 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, передбачено, що послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Згідно із п. 17 цих Правил розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Участь кожного співвласника у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості.

Кожен співвласник зобов`язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Судом встановлено, що сторони були співвласниками по Ѕ частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 і відповідно до закону зобов`язані були оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, але 05.10.2018 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбала його Ѕ частину житлового будинку, при оформленні договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку будь-яких зауважень щодо заборгованості у сторін не виникало, що також підтверджується квитанцією за серпень 2018 року, що наявна переплата у розмірі 2000 грн., а борг нараховано з моменту набуття права власності ОСОБА_1 з 05.10.2018 року по 14.11.2018 року, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що на момент придбання Ѕ частини будинку були борги по оплаті газу, а тому враховуючи положення наведених норм закону, та на підставі аналізу зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат, суд здійснює відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 15, 16, 316, 317, 318, 319, 321, 322, 369, 391 ЦК України, статтями 7, 9, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 1, 2, 5, 12, 76-78, 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна (комунальні витрати) - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 07.09.2021 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко