Справа № 351/466/21
Провадження № 22-ц/4808/1176/21
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

серкетаря Пацаган В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на додаткове рішення Снятинського районного суду від 25 травня 2021 року, ухвалене в складі судді Калиновського М.М. у м. Снятині,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна вимога мотивована тим, що вона з ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.02.2012 року. У шлюбі народилася одна дитина син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка стверджує, що спільне проживання з відповідачем стало не можливим, по причині того, що він постійно зловживає спиртними напоями, сім`ю належним чином не утримує, не має стабільної роботи. Просить, шлюб розірвати, залишити їй прізвище « ОСОБА_6 ».

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 10.02.2012 року, виконкомом Русівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області , а/з № 1 розірвано.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишено без змін « ОСОБА_6 ».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 гривень.

У травні 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №531/466/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заява мотивована тим, що 11 травня 2021 року Снятинський районним судом Івано-Франківської області було розглянуто позовну заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення яким позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволено. Проте, не стягнуті з відповідача на користь позивача судові витрати, включаючи витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача керуючись ч.8 ст.141 ЦПК України, було подано відповідну заяву про те, що докази про судові витрати пов`язані з розглядом справи ( витрати на правничу допомогу) будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у даній праві. Відповідно до норм закону України вирішення судом питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу по розгляду цивільного позову, визначеном ЦПК України. Просить долучити до матеріалів справи докази. На підтвердження кінцевої загальної суми витрат на професійну правничу допомогу, які понесла позивач з розгляду справи, а саме: договір про надання правничої допомоги від 12.03.2021 року; акт здачі-прийняття наданих послуг від 16.05.2021 року; квитанцію до прибуткового касового ордера від 16.05.2021 року; клопотання про детальний опис робіт ( наданих послуг) виконаних адвокатом від 16.05.2021 року. Просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 (десять тисяч) грн.

Додатковим рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 4 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну додаткового рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області в частині розміру стягнення судом судових витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що судом першої інстанці при прийнятті додаткового рішення, яким частково задоволено заяву невірно застосовано норми матеріального права, посилаючись на те, що відповідачем не заперечувалось про зменшення їх розміру. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, в сумі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

19 липня 2021 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечив вважає їх незаконними та безпідставними. Вказує, що Снятинський районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права та виніс законне та справедливе рішення, яке не підлягає зміні та скасуванню. Просить додаткове рішення Снятинського районного суду від 25 травня 2021 року залишити без змін.

Сторони у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості повідомлення про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи додаткове рішення про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на предмет спору, незначну складність цивільної справи враховуючи, що розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, суд повважав, що судові витрати які просить стягнути представник позивача є надмірними, тому підлягає зменшенню.

Ухвалене судом першої інстанції додаткове рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 17 травня 2021 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, в порядку ст. 270 ЦПКУ (а.с.29-31).

Договір про надання правничої допомоги укладений 12 березня 2021 року між адвокатом Ткаченко О.Ю. та Фокшанською О.С. (а.с.36-37)

17 травня 2021 року представник позивача ОСОБА_3 подав до суду клопотання від 16.05.2021 року про детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а.с32-33).

Згідно до акту здачі-прийняття наданих послуг від 16.05.2021 року, загальна вартість виконаних послуг становить 10 000,00 гривень (а.с.34).

Відповідно до квитанції прибуткового касового ордера від 16.05.2021 року, позивачкою сплачено 10 000,00 (десять тисяч гривень) за надання професійної правничої допомоги (а.с.35)

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Таким чином задовольняючи частково заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат понесених на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про те, що заявлена відповідачем сума відшкодування витрат на професійну праничу у розмірі 10 000,00( десять тисяч) грн є неспівмірною, зокрема враховуючи складність справи, обсягу виконаних робіт та розгляд справи за відсутністю сторін.

Про неспівмірність витрат на оплату послуг адвоката заявляв відповідач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу, так як відповідно п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заяване містить попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу, так як спростовуються відзивом відповідача на апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, розглянуто заяву у відповідності до норм матеріального права, прийнято обґрунтоване рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для справи, тому підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не встановлено.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування за доводами апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення. Додаткове рішення Снятинського районного суду від 25 травня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 08 вересня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський