Справа № 2/0310/358/11
Провадження № 6/163/17/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за заявою ТОВ "Брайт Інвестмент" про заміну стягувача у виконавчих листах та поновлення строків для пред`явлення їх до виконання,

в с т а н о в и в :

У заяві директор ТОВ "Брайт Інвестмент" просить замінити стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Брайт Інвестмент» у виконавчих листах по цивільній справі № 2/0310/358/11 про стягнення кредитної заборгованості, судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та поновити строк для пред`явлення цих виконавчих листів до примусового виконання.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 14 листопада 2011 року по справі № 2/0310/358/11 задоволено позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №901517/ФО/06 від 19 вересня 2008 року в сумі 67 279,79 гривень, судового збору в сумі 672,80 гривень, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 гривень.

05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено Договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, за умовами якого право вимоги за кредитним договором №901517/ФО/06 від 19 вересня 2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

30 вересня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ "Брайт Інвестмент" укладено Договір № GL48N718070_blank_01 про відступлення права вимоги, за умовами якого від ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ТОВ "Брайт Інвестмент" перейшло право вимоги за цим же кредитним договором.

Оскільки в порядку правонаступництва ТОВ "Брайт Інвестмент" набуло усіх прав вимоги, вважає наявними підстави згідно ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України для заміни сторони стягувача у виконавчих листах за судовим рішенням у справі № 2/0310/358/11.

Крім цього, оригінали цих виконавчих листів були виявлені ТОВ "Брайт Інвестмент" в матеріалах кредитної справи №901517/ФО/06, переданої ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», лише 30 вересня 2020 року, тому вважає, що строк пред`явлення їх до виконання пропущений з поважних причин, оскільки про дану обставину ТОВ "Брайт Інвестмент" не могло раніше знати, ця обставина виникла об`єктивно не залежно від волі ТОВ "Брайт Інвестмент", відповідно, товариство як правонаступник не могло вчинити необхідної процесуальної дії у визначений законом строк.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Директор ТОВ "Брайт Інвестмент" у заяві просила розглянути справи за відсутності представника товариства.

Інші учасники справи ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та боржник ОСОБА_1 про причини неявки не сповістили, клопотань по суті заяви чи процедури її розгляду не подали.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

14 листопада 2011 року Любомльським районним судом у справі № 2/0310/358/11 ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №901517/ФО/06 від 19 вересня 2008 року в сумі 67 279,79 гривень, судового збору в сумі 672,80 гривень, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 гривень.

Виконавчі листи за вищевказаними стягненнями були видані судом і надіслані на адресу стягувача ПАТ КБ "Надра" 21 травня 2012 року згідно поданої заяви від 18 травня 2012 року.

Із доданих до заяви копій виконавчих листів та інформації Любомльського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області від 16.06.2021 року за № 9114/178/9 встановлено таке:

- за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Надра» 67 279,79 гривень кредитної заборгованості старшим державним виконавцем відділу ДВС Любомльського районного управління юстиції Волинської області тричі, а саме, 12.02.2013 року, 26.12.2013 року, 23.09.2015 року були завершені виконавчі провадження на підставі п.2 ст.47 Закону України N 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», у чинній на час винесення державним виконавцем відповідних постанов.

- за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Надра» 672,80 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи старшим державним виконавцем відділу ДВС Любомльського районного управління юстиції Волинської області двічі, а саме, 06.09.2013 року та 23.09.2015 року були завершені виконавчі провадження з аналогічної підстави, передбаченої п.2 ст.47 Закону України N 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», у чинній на час винесення державним виконавцем відповідних постанов.

Пункт 2 статті 47 Закону України N 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» визначав, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Отже, 23 вересня 2015 року обидва виконавчі листи у встановленому порядку були повернуті стягувану ПАТ КБ «Надра», при цьому як встановлено із наявних на них відміток старшого державного виконавця стягнення присуджених сум не здійснювалось.

Станом на 16 червня 2021 року відповідно до бази даних АСВП на адресу Любомльського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області зазначені виконавчі листи на виконання повторно не надходили.

05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» відступає новому кредитору ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги до позичальників за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору.

Із Додатку № 1 до договору № GL48N718070_blank вбачається, що до нього включене право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №901517/ФО/06 від 19 вересня 2008 року.

30 вересня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ "Брайт Інвестмент" укладено аналогічний за змістом договір про відступлення прав вимоги за № GL48N718070_blank_01, згідно якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступає новому кредитору ТОВ "БрайтІнвестмент" права вимоги до позичальників за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору.

Із Додатку № 1 до цього договору встановлено, що до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, включений кредитний договір № 901517/ФО/06 від 19 вересня 2008 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 .

За змістом пунктів 2 договорів про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року №GL48N718070_blank та від 30.09.2020 року №GL48N718070_blank_01 новий кредитор набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, зокрема, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень щодо боржників. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основного договору.

Вирішуючи питання про заміну стягувача у виконавчих листах його правонаступником суд виходить із наступних законодавчих норм.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У частинах 1, 2, 5 ст.442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, за змістом вищенаведених норм матеріального і процесуального закону у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Досліджені по справі докази дають підстави для висновку, що до заявника ТОВ "Брайт Інвестмент" перейшло право вимоги за судовим рішенням у справі № 2/0310/358/11 про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення, яке станом на сьогоднішній день є невиконаним, на примусовому виконанні в органах виконавчої служби не перебуває, оригінали виконавчих листів за цим судовим рішенням знаходяться у заявника.

Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року по справі № 916/617/17 висловила правову позицію, за змістом якої на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Відповідно до відкриття виконавчого провадження можливою є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі.

При цьому, сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вищенаведене з урахуванням встановлених у справі фактичних обставин свідчить про наявність достатніх і обґрунтованих підстав для задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчих листах, оскільки передання ПАТ КБ «Надра» своїх прав вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», яке, у свою чергу, передало ці ж права заявнику ТОВ "Брайт Інвестмент" за договорами про відступлення прав вимоги за своїм змістом є правонаступництвом, тому ТОВ "Брайт Інвестмент" як правонаступник первісного кредитора має право звертатись до суду із заявою в порядку ч.5 ст.442 ЦПК України, що в сукупності із положеннями ст.ст.512, 514 ЦК України є підставою для заміни стягувача у виконавчих листах.

Таким чином, заявлені у цій частині вимоги заяви підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання суд дійшов наступного висновку.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Судом встановлено, що виконавчі листи у справі № 2/0310/358/11 були повернуті стягувачу ПАТ КБ «Надра» 23 вересня 2015 року на підставі п.2 ст.47 Закону України N 606-XIV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон N 606-XIV) з причин відсутності у боржника майна.

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону України N 606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Статтею 22 Закону N 606-XIV було передбачено, що виконавчі документи може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Цей строк рахується з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ч.3 ст.23 Закону N 606-XIV у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Отже, за приписами Закону №606-XIV, який діяв на момент набрання рішенням суду від 14.11.2011 року у справі № 2/0310/358/11 законної сили та повернення виданих за ним виконавчих листів, строк повторного пред`явлення їх до виконання сплив 23 вересня 2016 року.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року.

Згідно із ст.12 цього Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Верховний Суд у постанові від 01.08.2018 року у справі N 553/1951/14-ц вказав, що тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом N 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону N 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув строк на час набрання ним чинності.

Виходячи із наведеного, наявні обґрунтовані підстави вважати, що за виданими судом 21 травня 2012 року виконавчими листами у справі № 2/0310/358/11 залишився діяти річний строк звернення до примусового виконання, оскільки станом на 05.10.2016 року строк пред`явлення до виконання цих виконавчих документів уже сплив, а саме, 23.09.2016 року.

Обов`язок пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», покладено саме на стягувача.

Матеріали справи не містять доказів того, що ПАТ «КБ «Надра» у період з 23.09.2016 року по 05.08.2020 року (дату укладення першого договору про відступлення прав вимоги) повторно пред`являло виконавчі листи до виконання або йому було поновлено строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Станом на дату укладення між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» договору відступлення права вимоги від 05 серпня 2020 року, відповідно і укладення аналогічного договору 30 вересня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ "Брайт Інвестмент", строк пред`явлення виконавчих листів до виконання закінчився майже п`ять років тому.

Таким чином, під час продажу ПАТ «КБ «Надра» права вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 за кредитним договором №901517/ФО/06 від 19 вересня 2008 року первісний стягувач - ПАТ «КБ «Надра» уже втратив право пред`явлення виконавчих листів до виконання. Відповідно, цього процесуального права не набуло ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», адже відповідно до ст.514 ЦК України та пункту 2 Договору від 05.08.2020 року №GL48N718070_blank до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Доказів звернення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання матеріали справи не містять.

Як зазначалось вище, у пункті 2 договорів про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року №GL48N718070_blank та від 30.09.2020 року №GL48N718070_blank_01 передбачено, що новий кредитор набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, зокрема, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень щодо боржників. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основного договору.

У пункті 10 цих договорів визначено, що новий кредитор (у даному випадку ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ "Брайт Інвестмент") підписанням договору підтвердили, що до моменту укладення цього договору ознайомився із фактичним станом заборгованості за основними договорами, змістом основних договорів та зауважень до них не має і приймає усі ризики, пов`язані із основними договорами та правами вимоги.

У заяві представник заявника зазначає, що про закінчення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання ТОВ "Брайт Інвестмент" дізналося лише 30.09.2020 року, тобто у день укладення із ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» договору відступлення прав вимоги та отримання матеріалів кредитної справи №901517/ФО/06.

Аналіз наведених доводів та встановлених фактичних обставин дає підстави для висновку, що під час укладення договору про відступлення прав вимоги первісний стягувач ПАТ «КБ «Надра» вже втратив право пред`явлення виконавчих листів до виконання, відповідно, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» такого права не набуло, тому новий стягувач ТОВ "Брайт Інвестмент", купуючи права вимоги уже у ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», повинен був це усвідомлювати і розуміти правові наслідки існування цих обставин.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Звертаючись до суду із цією заявою, ТОВ "Брайт Інвестмент" як на поважну причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів покликається на те, що дана обставина (пропуск строку пред`явлення виконавчих листів до виконання) виникла об`єктивно незалежно від її волі.

Проте суд не вважає названу заявником причину пропуску процесуального строку поважною, оскільки жодних доказів, які б свідчили про об`єктивні причини нездійснення первісним стягувачем своєчасного контролю за виконанням рішення суду заявником не надано і судом з матеріалів справи не встановлено.

При цьому, факт набуття прав вимоги за укладеним договором та заміна сторони стягувача у виконавчих листах його правонаступником має виключно матеріальну природу правонаступництва, тому сам по собі у процесуальному відношенні не може доводити поважності причин пропуску визначеного законом строку, у тому числі на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

До того ж, укладення договору відступлення прав вимоги може відбуватись неодноразово упродовж тривалого часу за умови невиконання боржником свого зобов`язання, тому сам факт укладення такого договору у жодному разі не може відноситись до поважних причин пропуску процесуального строку, оскільки у такому випадку взагалі нівелюється правова природа інституту процесуальних строків і, як наслідок, зокрема у розглядуваному випадку, може призвести до можливості пред`явлення виконавчих листів до виконання без обмежень у часі по факту відступлення прав вимоги згідно укладеного договору.

Правові висновки Європейського Суду з прав людини, викладені у пункті 570 рішення від 20.09.2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» (заява № 14902/04) та у пункті 51 рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» (заяви № 22083/93, 22095/93), вказують на те, що сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. Також ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників. Тому вирішуючи питання поважності причин пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд фактично вирішує питання не тільки про право стягувача, а й про права боржника, у підсумку обом гарантуючи право на справедливий суд. У зв`язку з цим, оцінюючи наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу його дублікату, суд має враховувати не лише майнові інтереси стягувача, а й захищати права та інтереси боржника, який у даному випадку правомірно протягом кількох років може розраховувати на відсутність загрози примусового виконання рішення суду.

Отже, обмеження строком можливості пред`явлення виконавчого документа до виконання застосовується з метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є однією із складових верховенства права.

Враховуючи наведене, суд вважає, що зазначені заявником обставини не можуть бути визнані, як поважні причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Інших причин та доказів поважності причин пропуску вказаного строку заявником суду не надано і в заяві не наведено.

Суд також зауважує, що поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання за відсутності поважних причин після спливу майже п`яти років із моменту закінчення цього строку, вочевидь суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для поновлення ТОВ "Брайт Інвестмент" строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, тому в задоволенні заяви у цій частині відмовляє.

Керуючись ст.ст.260, 433, 442 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву задовольнити частково.

Замінити стягувача у виданих Любомльським районним судом Волинської області 21 травня 2012 року виконавчих листах за рішенням суду від 14 листопада 2011 року по справі № 2/0310/358/11 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Надра» 67 279,79 гривень заборгованості за кредитним договором №901517/ФО/06 від 19 вересня 2008 року, 672,80 гривень судового збору, 120,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент».

У задоволенні заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про поновлення строку пред`явлення виданих Любомльським районним судом Волинської області 21 травня 2012 року виконавчих листів за рішенням суду від 14 листопада 2011 року по справі № 2/0310/358/11 до виконання відмовити.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Головуючий: суддя С.А.Шеремета