Справа № 569/8405/21
УХВАЛА

28 квітня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді Першко О.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Театральний», ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про забезпечення позову у справі за її позовом до ОК »ЖБК «Театральний», ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності, в якій просить накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Заяву обґрунтовує тим, що 02 грудня 2015 року між нею та ОК «ЖБК «Театральний» було укладено договір № 22 про сплату пайових внесків у ОК «ЖБК «Театральний», за умовами якого вона сплачує кооперативу пайові внески у розмірах та порядку встановленому договором та додатками до нього, а ОК «ЖБК «Театральний» за рахунок пайових внесків позивача та пайових внесків інших асоційованих членів кооперативу зобов`язується організувати будівництво об`єкту, здати його в експлуатацію та за рахунок пайових внесків передати їй у власність приміщення у вказаному Об`єкті будівництва, яким є двокімнатна квартира АДРЕСА_2 . Оскільки між сторонами виник спір щодо того, чи виконала вона свої зобов`язання за договором, 07 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОК «ЖБК «Театральний»» про стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору та зобов`язання до виконання умов договору на підставі якої ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2020 року відкрито провадження у справі № 569/7197/20. На даний момент справа перебуває на стадії касаційного оскарження. 22 травня 2020 року ОК «ЖБК «Театральний» уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири, зареєстрований в реєстрі за № 714, предметом якого була спірна квартира АДРЕСА_2 . Оскільки нею заявлено вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири та про визнання права власності на квартиру, вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що захід забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного відчуження ОСОБА_2 квартири, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на її користь.

Заява передана на розгляд судді 27 квітня 2021 року.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, доходить наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями ч.1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначеного позивачем саме такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Сама по собі можливість розпорядження майном, яке перебуває у власності відповідача, не дає підстав вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, оскільки подана заява не є підставною для забезпечення позову та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Театральний», ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Першко