ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 серпня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 744/444/21

Головуючий у першій інстанції Гнип О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1109/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бечка Є.М.,

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2021 року про повернення позовної заяви у справі за позовом заступника керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року заступник керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача, комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив: «Стягнути з ОСОБА_1 кошти у сумі 12428 грн. 68 коп. на відшкодування витрат Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради на стаціонарне лікування потерпілого від злочину (кошти перерахувати у дохід місцевого бюджету: р/р UA0025001, ГУК в Чернігівській обл./Чернігівська обл./24060300, код 37972475, код ККД 24060300 «Інші надходження»)».

Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2021 року було повернуто позовну заяву заступника керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування.

Суд першої інстанції вказав, що позовна заява підлягає поверненню заступнику керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури через повне невиконання ним вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 21.05.2021 у встановлений вказаною ухвалою строк.

В апеляційній скарзі заступник керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради вважає, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушення норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, повертаючи заяву з посилання на п.2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, невірно зазначив, що позов повинен містити, поряд з іншим, відомості щодо відомих адрес офіційних веб-сайтів та адреси електронної пошти сторін та інших учасників справи.

Вказує, що безпідставними є посилання суду щодо невірного зазначення прокурором банківських реквізитів одержувача коштів та невизначеність у позовній заяві місцевого бюджету. Оскільки в довідці КРН «Чернігівська обласна лікарня» №3-05/639 від 13.11.2020 чітко зазначено реквізити розрахункового рахунку місцевого бюджету, на які необхідно здійснити стягнення у разі задоволення позовної заяви. Інші відомості з приводу розрахункових відомостей прокуратурі не відомі.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що суд в ухвалі помилкового зробив висновок стосовно необхідності сплати прокурором судового збору при направленні вказаного позову до суду. Посилається на те, що відповідно до п. 6 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду в усіх інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, заданих унаслідок вчинення кримінального правопорушення. У даному випадку прокурор звільняється від сплати судового збору, оскільки предметом спору є шкода, завдана державі внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою заступника керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради на ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2021 року про повернення позовної заяви, розглядається судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Учасники справи повідомлялись про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) сторін, у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина перша статті 175 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 4, 10 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Положеннями частини четвертої статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частин першої - третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Наведені норми ЦПК регулюють питання форми і змісту позовної заяви, права й обов`язки учасників цього етапу судового провадження, визначають повноваження суду, встановлюють види судових рішень, підстави та умови їх постановлення. Призначення цього етапу полягає в забезпеченні своєчасного й оперативного розгляду звернення особи до суду з метою захисту порушених її прав, свобод чи інтересів. На ньому вирішуються питання, пов`язані з можливістю відкриття судового провадження та організацією його здійснення. При цьому на зазначеному рівні не вирішуються питання, які стосуються змісту (суті) позову.

З матеріалів справи встановлено, що у травні 2021 року заступник керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача, комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 12428 грн 60 коп.

Ухвалою судді Семенівського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2021 року наведена вище позовна заява була залишена без руху, з наданням заступнику керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури десятиденного строку з дня отримання копії вказаної ухвали на усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду виправленої позовної заяви із зазначенням: відомостей про відомі електронні адреси сторін та інших учасників справи; відомостей про те, на користь якої особи слід стягнути заявлену суму та даних про одержувача такої суми та сплати судового збору в сумі 2270 гривень 00 копійок.

На виконання вказаної ухвали заступником керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури надіслано пояснення про те, що на момент подання позовної заяви до суду відомості про відомі електронні адреси сторін та інших учасників справи не відомі. Зазначено, що кошти перераховуються на рахунок місцевого бюджету, інші відомості з приводу розрахункових відомостей прокуратурі невідомі. Щодо не сплати судового збору прокурор у поясненні посилається на п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2021 року позовну заяву повернуто позивачеві, у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі від 21 травня 2021 року про залишення позову без руху.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

З довідки КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради від 13.11.2020 року №3-05/639 вбачається, що КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради підпорядковується Чернігівській обласній раді, тому кошти не перераховуються на рахунок обласної лікарні, а повинні бути перераховані в дохід місцевого бюджету.

Вирішення питання щодо обґрунтованості позову, достатності та належності поданих доказів, наявності підстав для задоволення позову в залежності від того, чи порушені права, має бути здійснено під час розгляду справи по суті, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Заявником у поясненнях на ухвалу від 21 травня 2021 року про залишення без руху зазначено, що на момент подання позовної заяви до суду відомості щодо електронних адрес учасників не були відомі, а вказані електронні пошти.

Не зазначення в позовній заяві електронного веб-сайту не є обов`язковою підставою для повернення позовної заяви.

Вимогами ЦПК України передбачено, що офіційну електронну адресу позивач має вказати у позовній заяві, якщо такі відомості йому відомі, тобто це не є обов`язковим реквізитом позовної заяви, та відсутність цих даних не є підставою для залишення її без руху.

Пославшись також на невиконання позивачем положень частини 4 статті 177 ЦПК України, який передбачає що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Згідно з ч.3 ст.1206 ЦК України вказаної норми, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Так, згідно з пункт 6 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказані правові норми підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної та моральної), завданої в результаті її заподіяння, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно із Законом.

Отже, позивачі звільняються від сплати судового збору у позовах про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення, незалежно від об`єкту посягань.

Аналіз зазначених вище дій суду свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, оскільки застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції», рішення від 04 грудня 1995 року), Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Отже, надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавило позивача права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Повертаючи позовну заяву із зазначених вище підстав, суд першої інстанції занадто формалізовано підійшов до перевірки відповідності зазначеної заяви вимогам статті 175 ЦПК України та необґрунтовано позбавив заявника права на доступ до правосуддя та на звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи наведене апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала постановлена суддею з порушенням норм процесуального права. За таких обставин відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі розглядається лише процесуальне питання, а не справа по суті спору, питання щодо стягнення судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. 367, 374, п.4 ч. 1 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради задовольнити.

Ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий: Судді: