Дата документу 01.09.2021 Справа № 333/5424/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/5424/20 Головуючий у 1-й інстанції: Стоматов Е.Г.
Провадження №22-ц/807/2316/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Борисенкова Віталія Сергійовича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ», третя особа: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» про зобов`язання встановити в квартирі індивідуального газового лічильника як побутову споживачу, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства « Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про зобов`язання встановити в квартирі індивідуального газового лічильника як побутову споживачу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Виконавцем комунальної послуги у вигляді постачання природного газу у помешкання ОСОБА_1 є Акціонерне товариство «Запоріжгаз». Позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами в яких, серед іншого, вимагала встановити їй індивідуальний лічильник газу. У відповіді на звернення АТ «Запоріжгаз» відмовляв ОСОБА_1 у задоволенні її заяв.

ОСОБА_1 приєдналася до Типового договору, оскільки щомісячно споживає природний газ та сплачує рахунки за спожитий природний газ. Оскільки вона сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, в тому числі безпосередньо індивідуальних, то Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України № 3533-VI забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі до 01 січня 2021 року.

Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» надсилає платіжки, у яких іноді зазначено, що ОСОБА_1 за місяць використано до 34 куб.м. природного газу. Враховуючи, що в даній квартирі мешкає дві особи, то вважає, що це завеликий об`єм газу. Вважає відмову у встановленні індивідуального лічильника незаконною, що не грунтується на нормах чинного законодавства України, а тому звернулася до суду з позовом про зобов`язання встановити в квартирі індивідуального газового лічильника як побутову споживачу.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила суд:

визнати за ОСОБА_1 право на забезпечення індивідуальним газовим лічильником за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз та зобов`язати останнього встановити індивідуальний лічильник газу у помешканні ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , як побутовому споживачу;

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» витрати, здійснені ОСОБА_1 на оплату судового зборуу розмірі 840 грн 80 коп.та витрати на комісію банку за оплату судового збору у сумі 20,00 грн 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» витрати на професійну правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 у розмірі 16 433,00 грн.

РішеннямКомунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 про зобов`язання встановити в квартирі індивідуального газового лічильника як побутову споживачу, задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право на забезпечення індивідуальним газовим лічильником за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» встановити індивідуальний лічильник газу у помешканні ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок, витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу, представник ОСОБА_1 , адвокат Борисенков Віталій Сергійович, подав апеляційну скаргу,в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2021 року в частині стягнення з АТ «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000.00 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з АТ «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16433.002 грн.

Стягнути з АТ «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подачу даної апеляційної скарги в сумі 1261.20 грн.

Стягнути з АТ «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 6500,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції з власної ініціативи, без відповідного обґрунтованого клопотання іншої сторони зменшив зазначений розмір витрат фактично у п`ять разів, хоча такі дії не передбачені нормами ЦПК України. Відповідач клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача не заявляв та відповідних доказів не подавав, розмір витрат на правничу допомогу не спростував.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.45 т. 2) до апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповілдності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз».

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Рішення суду першої інстанції переглядається в частині стягнення з АТ « Оператор газорозподідьної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається, оскільки не є предметом апеляційного оскарження.

Судом установлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Виконавцем комунальної послуги у вигляді постачання природного газу у помешкання ОСОБА_1 є Акціонерне товариство «Запоріжгаз».

Позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами в яких, серед іншого, вимагала встановити їй індивідуальний лічильник газу. Проте, відповідач відмовив у встановленні індивідуального лічильника, а тому позивач звернулася до суду з позовом про зобов`язання встановити в квартирі індивідуального газового лічильника як побутову споживачу.

Статтею 265 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції в рішенні розподіляє судові витрати.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд першої інстанції, враховуючи предмет позову, час, витрачений адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи, зазначеної в акті, та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для її виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, вважав, що сума 16433 гривні 00 копійок не є співмірною, а відтак, прийшов до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 гривень.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Правничу допомогу на стадії розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 надавала адвокат Журавльова Ю.Р.

Адвокат Журавльова Ю.Р. на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції подала договір про надання правничої допомоги від 02 квітня 2021 року, звіт про обсяг наданих послуг від 11 травня 2021 року, від 02 квітня 2021 року з описом наданих послуг та витрачених годин, підписаний нею та ОСОБА_1 , акт приймання-передачі наданих послуг від 02 квітня 2021 року, складеним сторонами 11 травня 2021 року на загальну суму 16433 грн, оригінали квитанцій від 05 жовтня 2020 року, від 02 жовтня 2020 року, від 01 жовтня 2020 року про оплату посуг з надання правничої допомоги в розмірі 16433 грн та отримання адвокатом Журавльовою Ю.Р. зазначених коштів ( а.с. 136-151 т. 1).

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до суду першої інстанції заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подавав, таке клопотання в матеріалах справи відсутнє.

У відзиві на позовну заяву питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу АТ «Оператор газорозподідбної системи «Запоріжгаз» не порушував ( а.с. 161-168 т. 1).

Відповідне клопотання не заявалялось представником відповідача у суді першої інстанції під час ухвалення судового рішення у справі, про що свідчить протокол судового засідання від 01 квітня 2021 року ( а.с. 1-2 т. 2).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що «Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідних клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідач не заявляв та відповідних доказів не подавав, розмір витрат на правничу допомогу не спросував, туму є неправильними висновки суду першої інстанції, про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3000 грн.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2021 року у справі № 640/14618/18 ( провадження № 61-402 св20).

У пункті 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц ( провадження № 14-382 цс19) зазначено, що « Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини». В пуункті 44 цієї Постанови зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. В пункті 47 цієї постанови зазначено, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обгрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, враховуючи, що клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідач не заявляв та відповідних доказів не подавав, розмір витрат на правничу допомогу не спростував, тому є неправильні висновки суду першої інстанції про зменшення таких витрат з 16433 грн до 3000 грн.

При цьому, колегія суддів зауважує, що до суті спірних правовідносин, які виникли між сторонами спору, то суд вказані вимоги позивача задовольнив в повному обсязі.

Крім того, з матеріалів справим вбачається, що позивачка та її чоловік, з яким вона мешкає у квартирі, є пенсіонерами, а сукупний розмір їх пенсії за місяць складає близко 7000 грн. Позивач, оплативши 16433 грн за надану їй професійну правничу допомогу, витратила сукупний розмір її пенсії та пенсії її чоловіка за 2.5 місяці, а суд першої інстанції ухвалив стягнути з відповідача лише п`яту частину фактично сплачених позивачем грошових коштів.

Отже, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не можна вважати законним та обгрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового судового рішення, а у зв`язку із задоволенням позову понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 16433. грн підлягають стягненню з відповідача.

В п. в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявила клопотання про покладення на відповідача судових ввитрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з оплатою витрат на правничу допомогу в розмірі 6500 грн у суді апеляційної інстанції.

Згідно зі змістом п. 4.1 договору про надання професійної правничої допомоги від 02.04.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Борисенковим В.С., отримання винагороди адвокатом за надання професійної правничої допомоги здійснюється у формі гонорару, розрахованого, виходячи з розрахунку 1000 грн за одну годину роботи адвоката.

Розмір вищезазначеної суми обгрунтовуєтьсяч наступними документами: договором про надання професійної правничої допомоги від 02.04.2021 року; детальним описом робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 11.05.2021 за договором про надання професійної правничої допомоги від 02.04.2021; оригіналом квитанції № 2021/05/001 від 11.05.2021 про опдату послуг з надання профсійної правничої допомоги, наданих на підставі вищезазначеного договору ( а.с. 24-31 т. 2).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а позивач понесла витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, при цьому відповідач не надав своїх заперечень щодо заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а понесені позивачем витрати підтверджуються наданими суду апеляційної інстанції документами, то на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» покладаються судові витрати, понесені ОСОБА_1 , в загальному розмірі 6500 грн.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в повному обсязі, то витрати ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги у вигляді сплати судового збору у розмірі 1261 грн покладаються на Акціонерне Товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз».

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України , апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Борисенкова Віталія Сергійовича задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2021 року у цій справі в частині стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції у розмірі 16433 грн.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката в суді апеляційної інгстанції у розмірі 2500 грн.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1261 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 03 вересня 2021 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С. Маловічко С.В.