Провадження № 2-о/359/88/2021
Справа № 359/3591/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа : Київська міська радапро встановлення юридичного факту,-

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, якою просить встановити юридичний факт перебування його батьків ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 1959 року, актовий запис № 451.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що заявнику ОСОБА_1 , його батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та брату ОСОБА_5 належала квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності. ІНФОРМАЦІЯ_3 батько заявника ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із ј частини вказаної квартири, яку відповідно положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла дружина померлого - ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати заявника ОСОБА_4 , яка на випадок своєї смерті склала заповіт, відповідно якого все своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_1 , заявнику по справі. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ј частини квартири АДРЕСА_1 заявник отримати не може, у зв`язку з допущеною помилкою у актовому записі про шлюб його батьків. Так, у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вказано, що шлюб ОСОБА_4 укладено не з ОСОБА_2 , а з ОСОБА_6 . У зв`язку з цим просить встановити даний факт для оформлення права на спадщину у судовому порядку.

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

09 липня 2021 року ухвалою суду замінено заінтересовану особу Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію на Київську міську раду.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник заявника подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, просив задовольнити заяву.

Від представника заінтересованої особи надійшов відзив, яким просив ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши подані сторонами заяви та письмові докази наявні в матеріалах справи, суд прийшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками заявника, що підтверджується копією свідоцтва про їх одруження, виданого 28 квітня 1959 року (а.с. 10), та копією повторно виданого свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 06.07.2017 року (а.с. 11).

Із копії свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1999 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з ј частини квартири АДРЕСА_1 , яку відповідно положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла дружина померлого - ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном.

Факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 підтверджується копією довідки ЖЕК № 507 КП «Управління житлового господарства» Оболонського району у м. Києві від 03.12.2003 року за № 207, згідно якої ОСОБА_2 по день смерті проживав у даній квартирі разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10 січня 2014 року (а.с. 7).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. 04.12.2013 року за реєстровим номером 2122, відповідно якого все своє майно ОСОБА_4 заповіла своєму сину ОСОБА_1 .

Згідно довідки від 04.12.2019 року за № 9312/02-14, виданої Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою, заявник прийняв спадщину після смерті матері, у тому числі й на частину спадкової квартири, яку вона набула у спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , проте на яку не встигла оформити свої спадкові права (а.с. 8).

Однак, постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. від 26 березня 2021 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_4 та яка складається із частини спадкової квартири, яку ОСОБА_4 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 . Підставою для відмови у видачі свідоцтва є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян з якого вбачається, що шлюб спадкодавиці укладено не з ОСОБА_2 , а з ОСОБА_6 (а.с. 9).

Отже, у заявника існують перешкоди у отриманні свідоцтва про права на спадщину за заповітом, яке він набув після смерті своєї матері, у зв`язку з допущеною помилкою у актовому записі про шлюб його батьків.

Відповідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Із наданих заявником документів, зокрема, копії паспорту громадянина СРСР ОСОБА_2 , копії паспорту громадянина України, копії ідентифікаційного коду, копії посвід-чення пенсіонера, копії посвідчення ветерана праці, копії посвідчення водія та талону до нього, копії свідоцтва про смерть вбачається, що прізвище, ім`я та по-батькові батька заявника зазначено як « ОСОБА_2 » (а.с. 12-18).

Водночас, із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за № 1 від 04.12.2019 року вбачається, що 28 квітня 1959 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено шлюб, актовий запис № 451 (а.с. 20).

Таким чином, вказана розбіжність у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за № 1 від 04.12.2019 року та у Свідоцтві про одруження батьків заявника, на думку суду, свідчить про допущені неточності при складанні актового запису про шлюб батьків заявника та замість правильно « ОСОБА_8 » батька заявника помилково зазначено « ОСОБА_9 ».

З урахуванням викладеного вище, суд прийшов висновку, що заявником надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у шлюбі з ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому подана заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.10, 11, 13, 76-81, 89, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа : Київська міська радапро встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити юридичний факт перебування ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у шлюбі, який зареєстровано 28 квітня 1959 року, актовий запис № 451.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.В. Яковлєва