Справа №:2-2725/2011
Провадження №: 6/755/1156/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" серпня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.,

з участю сторін:

представника боржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України , -

в с т а н о в и в:

В провадження судді Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви вказує на те, що 09.03.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у відношенні ОСОБА_3 . Останній не ухиляється від виконання рішення суду. Боржник в повній мірі ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, отримує від приватного виконавця всі направлені на його адресу документи, та не провадить свідомих дій, направлених на ухилення від виконання судового рішення. На даний час провадиться виконання шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_3 і він жодним чином цьому не перешкоджає. На сьогодні боржником в повній мірі не виконано рішення суду із за незалежних від нього об`єктивних причин. ОСОБА_3 має хронічні захворювання, які загрожують життю людини та які хронічно прогресують, що призводить до скорочення тривалості життя. Він тривалий час лікувався в Україні, але лікування виявилося неефективним та призвело до погіршення стану здоров`я. В зв`язку з необхідністю термінового оперування, відсутності в бюджеті України коштів на державні програми лікування громадян України за кордоном, ОСОБА_3 змушений лікуватись за свій рахунок в медичних закладах Ізраїлю, так як тільки спеціалісти медичного закладу погодились прийняти на себе відповідальність за життя важкого пацієнта. На даний час ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду. В зв`язку з важким перебігом хвороби, та неможливістю проведення всіх необхідних медичних процедур в медичних закладах України, ОСОБА_3 потребує періодичного перебування в клініці Ізраїлю. Крім цього, ліки, які необхідно приймати не зареєстровані в Україні та придбати їх можливо лише за кордоном.

В судовому засіданні представник боржника заяву підтримав та просить скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні представник стягувала заперечує проти скасування тимчасового обмеження посилаючись на наступне. Самого факту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, єдиним наслідком якого є оскарження всіх можливих дій приватного виконавця у ньому, не достатньо для твердження про виконання рішення суду. З моменту постановлення спільного обмеження, заборгованість за рішенням суду не погашена та не зменшена. Боржник, незважаючи на неодноразові вимоги виконавця, не повідомляв останнього про місцезнаходження виявленого майна, зокрема, але не виключно, коней, прогулянкового судна чи транспортних засобів, оголошених у розшук в 2018 році. Більше того, боржником не спростовано та не ліквідовано наслідки прямого та умисного приховування майна шляхом його безоплатної передачі третім особам. Замість цього, боржником та його колишньою дружиною - ОСОБА_5 , вчиняються дії, направлені на створення штучних перешкод для виконання рішення, зокрема, але не виключно, зупинення його виконання в зв`язку із поданням апеляційних скарг на рішення. Що стосується твердження боржника щодо неможливості лікування в Україні, то викладені в заяві відомості, документи та обґрунтування, вже були предметом розгляду в межах перегляду ухвали суду в суді апеляційної інстанції. Боржником не доведено, що лікування його хвороб на території України є неможливим, оскільки дані документи боржником мають рекомендаційний характер та є нічим іншим, аніж бажанням самого боржника.

Суд, вислухавши пояснення представника боржника, представника стягувача, дослідивши додані до заяви та заперечення на заяву доказів, приходить до наступного висновку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.03.2021 року було задоволено подання приватного виконавця Д`яченкаЄ.С. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 , як боржнику, у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.04.2021 року вказана вище ухвала суду залишена без змін.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Тобто, за змістом ч.1 та ч.3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, ч.3 ст.441 ЦПК України передбачає, що такий захід забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України щодо особи, яка ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням та на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

ОСОБА_3 не виконав судове рішення про стягнення з нього заборгованості, виконавче провадження № 63571975 з примусового виконання такого рішення не закінчено. Боржник свідомо не виконує рішення суду за відсутності будь-яких незалежних від нього об`єктивних обставин.

Відповідно до положень ч.5 ст.441 ЦПК України мотивування є обов`язковою вимогою заяви боржника про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон. При чому вмотивованість заяви - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань заяви у її змісті, які забезпечені повнотою доказів, їх достатністю та належністю.

Отже, вмотивованість заяви є свідченням того, що: доводи та міркування сторони (учасника) судового процесу повинні бути відображені у заяві; заявником повинно бути зібрано та подано докази приведеним доводам та обставинам; наведені норми права, якими урегульовані спірні правовідносини, з наданням обґрунтування того, чому ті чи інші правові норми мають бути застосовані у конкретній спірній ситуації, враховуючи попередні два пункти.

Жодних доказів на підтвердження щоденного погіршення стану здоров`я, а також існуючій загрозі життю матеріали справи не містять.

З наданої до заяви копії лист від Медичного центу «Столичний доктор» вбачається, що вперше ОСОБА_3 поступив в хірургічне відділення клини ОСОБА_6 09.09.2017 року в край важкому стані з України, після проведених операцій. В 2018-2020 роках неодноразово знаходився в клініці ОСОБА_6 на оперативному та відновному лікуванні у зв`язку з загостренням захворювання. За результатами останньої дистанційної консультації в березні 2021 року консиліумом був рекомендований ретельний контроль за станом здоров`я. В червні цього року стан здоров`я пацієнта суттєво погіршився, з`явились болі в області живота, підвищення температури. Враховуючи новий рецидив захворювання, ускладнений супутніми захворюваннями та ризик виникнення сепсису, пацієнту рекомендовано негайно звернутись в клініку Ихилов для вирішення питання про повторну операцію.

Виходячи зі змісту даного листа, Медичний центр «Столичний доктор» не є клінікою, де ОСОБА_3 виконувалася операція або клінікою, яка здійснювала лікування.

Таким чином доводи заявника щодо необхідності проведення повторної складної хірургічної операції є голослівними та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Не можуть бути прийняті до уваги доводи щодо позбавлення його права на лікування, оскільки матеріали заяви не містять ані посилань, ані доказів щодо реалізації такого права в повному обсязі та усіма можливими способами на території України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.

Статтями 35-1, 35-2, 35-3 вказаного Закону визначено, що надання медичної допомоги, в тому числі необхідних ОСОБА_3 консультацій, здійснюється на всіх етапах медичної допомоги - первинній ланці, вторинній та третинній.

Як вбачається з наданих ОСОБА_3 копії документів, останній не звертався до закладів первинної допомоги та до медичних закладів вторинної та третинної медичної допомоги, а тому він безпідставно стверджує, що надання необхідної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я України є неможливим і йому необхідна консультація лише ізраїльських спеціалістів.

Статтею 36 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» відповідно до якої громадянам України надається право на отримання лікування за межами України, то ці доводи також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 36 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України можуть направлятися для лікування за кордон у разі необхідності надання того чи іншого виду медичної допомоги хворому та неможливості її надання в закладах охорони здоров`я України.

Вказана норма містить вичерпний перелік обставин, за наявності яких, громадяни України можуть бути направлені для лікування за кордон: 1) необхідність надання того чи іншого виду медичної допомоги хворому; 2) неможливість надання медичної допомоги в закладах охорони здоров`я України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 р. № 1079 було затверджено Порядок направлення громадян України для лікування за кордон, відповідно до п.1 якого направленню для лікування за кордон підлягають громадяни України за умови неможливості надання необхідної медичної допомоги закладами охорони здоров`я України, що підтверджується висновком групи експертів Міністерства охорони здоров`я України відповідного профілю (а не консультаційним висновком спеціаліста).

Отже, застосоване тимчасове обмеження прав заявника є цілком виправданим, оскільки воно сприяє погашенню заборгованості боржника перед стягувачем.

Сукупність досліджених обставин справи, не дають на даний час підстав дійти переконливого висновку про наявність обставин, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання боргових зобов"язань не підтверджено належними доказами, жодних фінансових документів заявником не було надано, відтак не можна стверджувати про очікуване виконання рішення суду.

Відповідно до частини 8 ст.441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обгрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 27 серпня 2021 року.

Суддя Н.О. Яровенко