Справа № 648/3056/20
Провадження № 2/648/110/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Бугрименка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Тищенко Т.Б.,

представника позивача Діабате К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Банк Форвард» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість за договором про надання та використання платіжної картки в сумі 48575 грн. 04 коп.. Позов обґрунтовано тим, що 03.09.2013 року між сторонами укладено договір про надання та використання платіжної картки. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, виникла заборгованість, яка станом на 24 вересня 2020 року становить 48575 грн. 04 коп. та складається із заборгованості в сумі 45120 грн. 72 коп., 3 % річних від простроченої суми 3454 грн. 32 коп..

07 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що банк використовував нечесну підприємницьку практику. Умови та тарифи відповідачем не підписані, а отже не можуть бути складовою частиною договору. Докази, які б підтверджували надання відповідачу кредиту, позивачем не надано. Позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, дала додаткові пояснення, що 17 вересня 2013 року відповідачці на картку був наданий кредит в сумі 6000 грн., який вона повністю використала, шляхом зняття готівкових коштів. Відповідно до Умов використання картки, які є складовою частиною договору, відповідач зобов`язувалась з метою погашення заборгованості розміщати на рахунку кошти в розмірі мінімального платежу. Проте, відповідач неналежним чином виконувала зобов`язання, останній платіж зробила в січні 2015 року, в сумі 200 грн.. Оскільки відповідач не повернула надані їй кошти, з січня 2016 року, фактично мало місце кредитування рахунку, що передбачено п.4.2 Умов. Надані банком кошти (10268 грн., 12728 грн.) списувались на погашення заборгованості за договором (проценти, комісія, тощо), у відповідності до п.4.13 Умов.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судових засідань повідомлені в установленому законом порядку, від останнього надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без участі відповідача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Суд установив, що 03.09.2013 року ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариства «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Банк Форвард», із заявою № 108756492, яка в п. 1, 3 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки та укладення договору кредиту (далі - Заява)

Зі змісту пункту 1 Заяви вбачається, що Заява, Тарифи по карткам Банку (далі - Тарифи) та Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку (далі - Умови), становлять Договір про картку. Заява не містить умов кредитного договору щодо розміру наданого кредиту, порядку нарахування процентів та повернення кредитних коштів, строку дії кредитного договору.

Заявник просила надати їй кредит, розмір якого банк визначає самостійно, шляхом зарахування кредитних коштів, на строк від 6 до 36 місяців. (п.п.1.3, 14.2., 3.1)

3 вересня 2013 року банк відкрив ОСОБА_1 рахунок НОМЕР_1 , надав платіжну картку та перерахував на вказаний рахунок кошти в сумі 6000 грн..

Вказані кошти використані відповідачем. Останній платіж за договором відповідач зробила 30 січня 2015 року в сумі 200 грн.. З 29 листопада 2013 року по 30 січня 2015 року відповідачем повернуто банку 4182 грн. 76 коп., що підтверджується випискою по рахунку, меморіальними ордерами.

З розрахунку банку вбачається, що станом на 2 березня 2018 року заборгованість за кредитом становить 54120 грн. 72 коп., з яких 44376 грн. 62 коп. сума основного боргу, 744 грн. 10 коп. сума нарахованих процентів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зі змісту статей 626, 628 ЦК України вбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1066 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до частини другої статті 1067 ЦК України, банк зобов`язаний укласти договір рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Згідно до частини першої, другої статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором бо законом.

Зі змісту ч.1 ст.1054, ст.1048 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).( ч.1,ч.2 ст.207 ЦК України)

Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку ПАТ «Банк Русский Стандарт»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на тарифи та Умови обслуговування платіжних карток. Разом з цим, зміст вказаних складових договору відповідачем не визнається. Зазначені тарифи та Умови останньою не підписані.

Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять підтверджень, а позивачем не надано доказів, що саме ці Тарифи та Умови, які надав банк, відповідач розуміла, ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Русский Стандарт».

За таких обставин, зазначені тарифи та Умови не можна розцінювати, як частину кредитного договору, а отже, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді узгодили істотні умови кредитного договору щодо розміру наданого кредиту, порядку та строку нарахування процентів, повернення кредитних коштів.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

При цьому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ «Банк Русский Стандарт» або його правонаступнику повністю не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та неповернутої суми кредитних коштів. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача отриманих коштів підлягає задоволенню частково, з урахуванням здійснених відповідачкою платежів, в сумі 1817 грн. 24 коп.. (6000 грн. 4182 грн. 76 коп.. =1817 грн. 24 коп.)

За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 грн.. Враховуючи, що позов задоволено частково (3,74% = 1817,24 грн. х 100% / 48575,04 грн.), з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 78, 64 грн.. (78,64 грн. = 2102 грн. х 3,74% /100%)

Керуючись ст.ст. 7-13, 141, 223, 264-268 ЦПК України, на підставі ст.ст.207, 530, 626, 1050, 1055, ЦК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» 1817 (одна тисяча вісімсот сімнадцять) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» судові витрати в сумі 78 (сімдесят вісім) гривень 63 (шістдесят три) копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Повне судове рішення складено 29 квітня 2021 року.

Позивач - Акціонерне товариство «Банк Форвард», місце знаходження: м.Київ, вулиця Саксаганського, 105;

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2

Суддя: В.В.Бугрименко