Справа №484/1855/21
Провадження № 22-ц/812/1729/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретерам судового засідання - Лівшенком О.С.

за участі представника відповідача - Іванченка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю

«Агрофірма Корнацьких»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Медведєвою Н.А., повний текст складено 12 липня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельної частки (пай) та повернення земельних ділянок,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі ТОВ «Агрофірма Корнацьких») про розірвання договору оренди земельної частки (пай) та повернення земельних ділянок.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що йому на праві власності належать земельні ділянки з кадастровим номером :01:000:1139 площею 0,0171га, з кадастровим номером :01:000:1138 площею 1,3726 га, з кадастровим номером :01:000:1141 площею 2,5376 га, :01:000:1140 площею 0,2049 га, що розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

На теперішній час земельні ділянки знаходяться у користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на підставі укладеного між ними, строком на 50 років, договору оренди земельної частки(паю) від 28 грудня 2009 року, який 02 березня 2010 року зареєстровано у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Кам`янобалківської сільської ради за№ 45.

Зазначає, що свої зобов`язання за вищезазначеним договором відповідач належним чином не виконує, систематично не виплачував орендну плату за 2013-2018 роки, також орендна плата не була сплачена і за 2020 рік.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив достроково розірвати договір оренди земельної частки (пай), укладений між ним та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та зобов`язати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути земельні ділянки з кадастровим номером :01:000:1139 площею 0,0171га, з кадастровим номером :01:000:1138 площею 1,3726га, з кадастровим номером :01:000:1141 площею 2,5376га, :01:000:1140 площею 0,2049га, що розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року позов задоволено.

Договір оренди земельної частки (паю) від 28 грудня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований 02 березня 2010 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за №45, розірвано.

Зобов`язано ТОВ "Агрофірма Корнацьких" повернути власнику ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровим номером :01:000:1139 площею 0,0171 га, з кадастровим номером :01:000:1138 площею 1,3726 га, з кадастровим номером :01:000:1141 площею 2,5376 га, :01:000:1140 площею 0,2049 га, що розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в належному агротехнічному стані відповідно до акту прийняття-передачі.

Стягнуто з ТОВ "Агрофірма Корнацьких" на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 60 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач як власник земельної ділянки не отримав вчасно того, на що він розраховував при наявності діючої угоди. Неналежне виконання умов договору, а саме - часткове та несвоєчасне виконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому.

З врахуванням обставин цієї справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що існує заборгованість зі сплати орендної плати позивача перед відповідачем за договором оренди за 2013 рік та 2019 рік, та несвоєчасна виплата орендної плати за 2014-2018 роки виплачена несвоєчасно.

Так, представником відповідача не надані суду докази про сплату орендної плати за спірним договором за 2019 рік згідно умов договору та у матеріалах справи відсутні докази, що відповідач намагався вчасно виконати свій обов`язок щодо сплати орендної плати за 2014-2018 роки, проте позивач відмовився від отримання цих коштів. При цьому, умовами договору наявність вимоги орендодавця для виплати орендної плати не передбачена.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма Корнацьких» вказує, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з огляду на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Зокрема вказували, що висновок суду щодо існування заборгованості зі сплати орендної плати за спірним договором за 2013 та 2019 роки та несвоєчасної виплати орендної плати за 2014-2018 роки є помилковим, спростовується наявними в матеріалах справи доказами та не відповідає вимогам закону. Натомість існує переплата коштів по сплаті орендної плати, виходячи із щомісячного розмірі 1211 грн. 77 коп. коп.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що відповідає вимогам ст.263 ЦПК України. Просила розглядати справу без її участі та позивача.

Зважаючи на викладене справу розглянуто за відсутності позивача, що не суперечить вимогам ч.2 ст.372 ЦПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив про її задоволення та скасування оскаржуваного рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону відповідає в повні мірі.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 28 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладений договір оренди земельної частки (паю) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів строком на 50 років з терміном закінчення 31 грудня 2059 року. Договір зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за №45 від 02 березня 2010 року (а.с.15).

Скориставшись своїм правом на виділення у натурі земельної частки (паю), позивач отримав право власності на земельні ділянки, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з кадастровими номерами :01:000:1139 (площею 0,0171га), :01:000:1138 (площею 1,3726га), :01:000:1141 (площею 2,5376га), :01:000:1140 (площею 0,2049га).

Пунктом 2.2 вищезазначеного договору оренди визначено, що Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 3 відсотка від грошової оцінки земельної частки (паю), яка передається Орендодавцем в користування орендарю, що в грошовому виді складає 1211 грн.77 коп. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору але не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Форма і розмір платежі можуть щороку погоджуватися між сторонами шляхом внесення змін або доповнень до цього Договору, Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Орендар за погодженням з Орендодавцем може перенести термін виплати орендної плати.

Системний аналіз цих умов Договору вказує на те, що оренда плата має вноситись саме до 26-го грудня календарного року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.

При цьому умовами договору передбачено, що сторони не мають права відмовитись від виконання умов цього Договору в односторонньому порядку.

У випадку виділення в натурі (на місцевості) належної Орендодавцю земельної частки (паю) цей Договір зберігає чинність та його умови діють протягом усього терміну до переукладення сторонами договору оренди землі відповідно до виданого Орендодавцю державного акту на право власності на землю.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі с. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За змістом ч.1 ст. 32Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті "д" частини першої статті 141ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до ч.1 ст.782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч.2 ст. 651 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 651ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

У справі, що переглядається, установлено, що позивачу була виплачена відповідачем орендна плата за землю за 2014-2018 роки у січні 2019 року, тобто не у строки, передбачені вказаним договором, а орендна плата за 2013 та 2019 роки виплачена взагалі не була.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач як власник земельної ділянки не отримав вчасно того, на що він розраховував при наявності діючої угоди. Неналежне виконання умов договору, а саме - часткове та несвоєчасне виконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому.

Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів палати Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. Той факт, що відповідач сплатив усю суму заборгованості з орендної плати за землю, не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки судами встановлений факт її систематичної несплати протягом періоду дії договору оренди землі.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 383/708/16-ц.

Як вбачається із довідки №485 від 29 червня 2021 року про нарахування та виплату орендної плати, наданої ТОВ «Агрофірма Корнацьких», позивачеві було нарахована, але не виплачена орендна плата за 2017, 2018 роки, у 2019 році йому було виплачена орендна плата за 2014 -2018 року у розмірі 15972 грн. та нарахована за 2019 рік 6698 грн.16 коп., на які позивач отримав 400 кг пшениці на суму 1884 грн, 400 кг., 400 кг ячменю на суму 1868 грн.02 коп., 200 кг кукурудзи на суму 799 грн.99 коп., 100 кг соняшника на суму 840 грн.; орендна плата за 2020 рік нарахована у розмірі 4205 грн.44 коп., за вирахуванням обов`язкових платежів та зборів до сплати 3385 грн.38 коп.), які було виплачені у травня 2021 року.

Відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за 1 квартал 2013 року по 4 квартал 2016 року, вбачається сплата у 1 кварталі 2013 року 1504 грн.16 коп. та нарахування, але невиплата у 4 кварталі цього ж року 2857 грн.26 коп.

Зважаючи на вищенаведені докази, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про сплату орендної плати за 2013 рік у розмірі 1504 грн.16 коп. з огляду на те, що матеріалів справи не містять відомостей про погодження між орендарем та орендодавців термінів перенесення виплати орендної плати, як таке, що передбачено умовами договору. Сплата 2857 грн.26 коп. орендної плати за 2013 рік спростовується матеріалами справи, а саме, довідкою №485 від 29 червня 2021 року, наданою відповідачем.

Як встановлено не виплата орендної плати мала місце у період 2014 2018 років, отже така несплата орендної плати носить систематичний характер. Доказів вчасного виконання відповідачем своїх обов`язків та необґрунтовану відмову позивача від отримання коштів, матеріали справи не містять.

Більш того, не доведено відповідачем і сплату позивачеві орендної плати за 2019 рік, оскільки доказів зміни або доповнень до умов договору щодо зміни форми оплати орендної плати у матеріалах справи відсутні. А тому доводи апеляційної скарги про отримання позивачем в рахунок орендної плати за цей рік сільськогосподарської продукцією( пшениця, ячмінь, соняшник та кукурудза) є необґрунтованими.

Неналежно виконано відповідачем і обов`язки щодо сплати орендної плати за 2020 рік, яка була сплачена лише у травні 2021 року, тобто з пропуском визначеного договором строку.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірний договір оренди землі за вимогою позивача може бути достроково розірваний з підстав неналежного виконання умов договору, а саме: існування заборгованості по орендній платі та несвоєчасне виконання обов`язків зі сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов Договору та підставою для його розірвання.

У справі, яка переглядається, умовами укладеного договору оренди землі, сторони обумовили, що розмір орендної плати у грошовій формі визначено у розмірі 3 відсотка від грошової оцінки земельної частки (паю) та обчислюється з урахуванням індексів інфляції.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати без внесення відповідних змін до договору у письмовій формі (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2013 року у справі № 3-34гс13 та від 20 серпня 2013 року у справі № 3-21гс13).

Орендар зобов`язаний самостійно за наявності відомостей про нормативну грошову оцінку землі перераховувати розмір орендної плати.

Згідно з частинами першою та другою статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

При наявності умов договору, які сторони добровільно погодили, про визначення остаточного розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції, такий розмір має визначатись із застосуванням визначеного індексу інфляції.

Таким чином, розмір орендної плати є змінною величиною у зв`язку з визначенням його у процентах від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з одночасною індексацією, що прямо передбачено Податковим кодексом України, а тому аргументи апеляційної скарги проте, що мала місце переплата, оскільки щорічний розмір орендної плати становив 1211 грн.77 коп., не заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 13 вересня 2021 року.