Справа № 196/1171/19
№ провадження 2/196/340/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Руснака А.І.

секретаря судового засідання: Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в залі суду смт Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Китайгородської сільської ради Дніпропетровської області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Китайгородської сільської ради Дніпропетровської області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів.

Вказує, що 27 січня 2017 року познайомилась з гр. ОСОБА_2 та почали з ним спільно проживати в м.Дніпро, шлюб не укладали. В липні 2017 року дізналась, що вагітна. ОСОБА_2 зазначив, що не буде приймати участі у вихованні дитини і покинув її. На початку жовтня 2017 року вони з ОСОБА_2 почали знову проживати разом. Запевнив її, що буде приймати участь у вихованні дитини, купував ліки, возив до лікаря. На початку грудня 2017 року ОСОБА_2 знову покинув її.

ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дитину. Через деякий час зателефонувала батькам відповідача і повідомила їм про це. Відповідач приходив в пологовий будинок та провідував її. Батьки ОСОБА_2 внука визнають. З ними зустрічались 3 рази. На день народження сина на 1 рік надіслали подарунок. Відповідач ніби визнає сина, але аліменти чи допомогу на утримання сина відмовляється надавати.

13 квітня 2018 року у Царичанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відбулася реєстрація народження сина ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народжень 13.04.2018 року було зроблено відповідний актовий запис №56. Реєстрація відбулась без участі відповідача, який відмовився подавати до органу ДРАЦС заяву про реєстрацію батьківства. Батьком дитини записаний ОСОБА_4 . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Вказала, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. На неодноразові звернення до відповідача щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач не реагує. Джерел доходу, окрім допомоги від держави, як одинока мати та щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини, не має. На даний час вона не працює.

Відповідач є працездатною особою, являється приватним підприємцем, має постійний заробіток і може сплачувати кошти на утримання дитини.

На підставі викладеного прохає визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Дніпро Дніпропетровської області; зобов`язати Царичанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області внести до актового запису про народження №56, складеного 13 квітня 2018 року Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зміни: відомості про батька дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказати « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с.Щербинівка Царичанського району Дніпропетровської області, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Дніпро Дніпропетровської області, у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати народження дитини і до досягнення повноліття; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність та будь-яких інших клопотань суду не надіслав.

Представник третьої особи виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.

Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.

В січні 2017 року позивач познайомилася з відповідачем ОСОБА_2 , після чого вони почали проживати разом без реєстрації шлюбу.

В липні 2017 року позивач дізналася, що вагітна, після чого відповідач ОСОБА_2 відмовився приймати участь у вихованні дитини та залишив останню.

Пізніше, відповідач змінив своє відношення до позивача та намагався турбуватися про неї, купувати ліки та разом з позивачем відвідували лікаря.

На початку грудня 2017 року відповідач ОСОБА_2 остаточно припинив відносини з позивачем.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила сина ОСОБА_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 13 квітня 2018 року), актовий запис за №56. Батьком дитини записано " ОСОБА_4 " відповідно до вимог ст.135 СК України зі слів матері.

Відповідач провідував позивача у пологовому будинку і ніби визнавав сина.

Також, позивач декілька раз зустрічалася і з батьками відповідача, які лише один раз вітали онука з днем народження.

Згідно ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У справі «Ельсхольц проти Німеччини», в п. 43 Європейський суд з прав людини зазначив, що взаємне спілкування дитини зі своїм батьком є фундаментальна складова сімейного життя навіть у разі розриву відносин між батьками. Якщо право батька на доступ до власної дитини обмежується, то існує серйозна небезпека ослаблення сімейних відносин між батьком та малолітньою дитиною п. 49.

За змістом ч.1 ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У відповідності до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28.10.2020 року за клопотанням позивача призначено у справі судово-генетичну експертизу, проведення якої було доручено КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР" (Т.1, а.с.103, 104).

Однак, 06 квітня 2021 року вищевказана ухвала була повернута до суду без виконання у зв`язку із тим, що в призначені дати ОСОБА_2 , на відбір зразків крові не з`явився, жодних належних та допустимих доказів поважності причин неявки чи неможливості своєї явки для проведення вказаної експертизи суду не надав (Т.1, а.с.167).

Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Під час розгляду справи про встановлення батьківства суд повинен враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 9 Постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що у разі, коли ухилення сторони у справі щодо визнання батьківства від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про призначення експертизи, а також про час та місце відбору зразків для проведення експертизи, проігнорував виклики, що на переконання суду свідчить про його свідоме ухилення від участі у проведенні судово-генетичної експертизи, а також не надав спростувань доводам позивача, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання факту, для якого судом призначалась судово-генетична експертиза, а саме щодо факту батьківства ОСОБА_2 стосовно малолітнього.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи докази про походження дитини від відповідача, а саме відносини позивачки та відповідача в період до народження дитини, ухилення відповідача від проведення експертизи, суд вважає, що позовні вимоги про визнання батьківства слід задовольнити.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

У відповідності до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Отже, враховуючи, що судом визнано відповідача батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , враховуючи вимоги ст.134 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про виключення відомостей з Актового запису №56 про народження дитини ОСОБА_5 відомостей про батька ОСОБА_4 та внести відомості до даного Актового запису, а саме вказати батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Щодо позовних про стягнення аліментів суд виходить з наступного.

Статтями 141, 180 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач ухиляється від забезпечення сина, займається підприємницькою діяльністю, має у власності квартиру, машину, водний мотоцикл.

Судом враховується, що відповідач є молодою, працездатною особою, а тому має змогу працювати, отримувати дохід і надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Визначаючи розмір аліментів суд виходить з того, що неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, а відповідач є працездатною особою.

При цьому судом враховується, що при визначенні розміру аліментів у сумі 3500,00 гривень, позивач не підтвердила змогу відповідача їх сплачувати.

Враховуючи вищенаведене, твердження позивача про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 3500,00 гривень щомісячно не ґрунтуються на наявних у справі матеріалах й нею не доведені.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина підлягають частковому задоволенню судом, а саме на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В решті частині позову відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Китайгородської сільської ради Дніпропетровської області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_5 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпро Дніпропетровської області, актовий запис про народження №56, матір`ю якого зазначена ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести до актового запису №56 від 13.04.2018 року, вчиненого Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про народження дитини ОСОБА_5 , наступні зміни:

- виключити з актового запису №56 Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зробленого 13.04.2018 року про народження ОСОБА_5 , відомості про ОСОБА_4 , як батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- відомості про батька дитини ОСОБА_5 вказати « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Дніпропетровськ, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ».

Копію рішення, після набрання ним чинності, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно в твердій грошовій сумі, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь матері ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до повноліття дитини, починаючи з 09 вересня 2019 року.

Рішення в цій частині допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , сплачений нею судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Державної судової адміністрації України 768 грн. 40 коп. судового збору.

В решті частини позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.09.2021 року.

Суддя: А.І. Руснак