Провадження № 2/428/469/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 05 травня 2017 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області. В період шлюбу сторонами було набуте спільне майно подружжя у вигляді: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , з єдиним реєстровим кодом: 1817; автомобіля Hyundai Santa Fe, 2011 року випуску, д.н. НОМЕР_1 ; автомобіля Daewoo Lanos, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_2 ; внеску ОСОБА_4 до статутного фонду торгової компанії іспанської належності під назвою «RESTAURANTE PORTO GIGLIO S.L.», з фіскальним ідентифікаційним номером В54925086, створеної через акт виданий у м. Торрев`єха, Королівство Іспанія 23 березня 2016 року, протокол 2016/575; доходів, отриманих від діяльності торгової компанії іспанської належності під назвою «RESTAURANTE PORTO GIGLIO S.L.», з фіскальним ідентифікаційним номером В54925086, створеної через акт виданий у м. Торрев`єха, Королівство Іспанія 23 березня 2016 року. Позивач просить поділити зазначене спільне сумісне майно подружжя.

09.07.2021 представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду письмове клопотання з проханням закрити провадження у цій справі в частині заявлених позовних вимог щодо іноземного елементу, а саме майна, яке знаходиться в Іспанії.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав заявлене ним клопотання, просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заперечував проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання представника відповідача, вислухавши думки учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд перевіряє належність справи до його підсудності.

Норми про розмежування компетенції судів у справах з участю іноземних громадян передбачені у міжнародних конвенціях і двосторонніх договорах України.

Загальні правила міжнародної підсудності широко визначені в Конвенціях, зокрема, за позовами про право власності та інших майнових прав на нерухоме майно виключно компетентні суди за місцем знаходження майна.

Статтею 22 Брюссельської постанови № 44/2001 про міжнародну підсудність, виконання судових рішень у цивільних і торговельних справах передбачено виключну підсудність у справах з приводу нерухомого майна.

Таким чином, за законодавством України та укладеними нею міжнародними договорами компетентними у справах з іноземним елементом визнаються: суди держави, на території якої знаходиться спірне нерухоме майно.

Частинами першою, другою статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» визначено, що іноземний елемент ? ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, а саме: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України (стаття 4 Закону № 2709-IV).

Так, згідно з положеннями статті 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Отже, оскільки спір у цій справі виник між громадянами України стосовно поділу спільного сумісного майна подружжя, яке набуте під час зареєстрованого шлюбу та знаходиться на території Королівства Іспанія, зокрема й нерухомого майна, то за законодавством України та укладеними нею міжнародними договорами ця справа є справою з іноземним елементом, а компетентними у справах з іноземним елементом визнаються суди держави, на території якої знаходиться спірне нерухоме майно, а отже, правом, що підлягає застосуванню до поділу цього майна, є законодавство Іспанії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

За таких обставин, ураховуючи, що частина заявлених позивачем вимог не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд вважає, що провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя в частині позовних вимог щодо об`єктів правовідносин, які знаходяться на території іноземної держави, підлягає закриттю.

Керуючись ст. 255, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя в частині позовних вимог щодо поділу:

- квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , з єдиним реєстровим кодом: 1817;

- внеску ОСОБА_4 до статутного фонду торгової компанії іспанської належності під назвою «RESTAURANTE PORTO GIGLIO S.L.», з фіскальним ідентифікаційним номером В54925086, створеної через акт виданий у м. Торрев`єха, Королівство Іспанія 23 березня 2016 року, протокол 2016/575;

- доходів, отриманих від діяльності торгової компанії іспанської належності під назвою «RESTAURANTE PORTO GIGLIO S.L.», з фіскальним ідентифікаційним номером В54925086, створеної через акт виданий у м. Торрев`єха, Королівство Іспанія 23 березня 2016 року, протокол 2016/575, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І. С. Посохов