Номер провадження: 22-ц/813/6683/21
Номер справи місцевого суду: 521/2571/14-ц
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обемежною відповідальністю "Палар ЛТД", ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Палар ЛТД» (далі ТОВ «Палар ЛТД»), ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Разом з позовом ОСОБА_1 подав до суду клопотання про забезпечення позову. В обґрунтування клопотання вказував, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо повернення боргу за договором позики. Крім того, існує велика ймовірність того, що невжиття заходів забезпечення позовних вимог може призвести до утруднення виконання рішення суду.

У зв`язку із викладеним, з метою забезпечення позову, позивач просив суд:

накласти арешт на будинок, загальною площею 223,1 кв. м, житловою площею 25,4 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ;

заборонити Малиновському районному відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Малиновському районному відділу в місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області реєструвати місце проживання (тимчасового перебування) будь-яких осіб в будинку на АДРЕСА_1 .

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 26 березня 2014 року клопотання ОСОБА_1 задоволено частково. Накладено арешт на будинок, загальною площею 223,1 кв. м, житловою площею 25,4 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 . У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 26 березня 2014 року, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Державний ощадний банк України») як сторона, яка не приймала участі у розгляді справи, проте вважає, що оскаржуваною ухвалою суду порушені права банку, подало апеляційну скаргу.

При цьому посилаючись на те, що банк є іпотекодержателем нерухомого майна, на яке накладено арешт ухвалою суду в порядку забезпечення позову у цивільній справі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» залишено без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 26 березня 2014 року без змін.

У грудні 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Постановою Верховного суду від 03 лютого 2021 року касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою від 26.02.2021 року вказану цивільну справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Від представника Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника банку, при цьому апелянт зазначив, що апеляційну скаргу підтримує та просить суд її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв, клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду справи по суті, усвідомленість її учасників про розгляд справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що воно є обґрунтованим, оскільки ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо повернення боргу за договором позики та існує ймовірність того, що невжиття заходів забезпечення позовних вимог може призвести до утруднення виконання рішення суду.

Залишаючи апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційний суд вважав, що ПАТ «Державний ощадний банк України» не належить до кола осіб, які приймали участь у справі, у якій було вжито судом заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна боржника. Банк є іпотекодержателем нерухомого майна, на яке накладено арешт ухвалою суду в порядку забезпечення позову у цивільній справі.

Скасовуючи постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року Верховний суд зазначив, що , у разі якщо апеляційний суд встановить, що судовим рішенням вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, що не були залучені до участі у справі, це є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення».

Розглянувши по суті справу за апеляційною скаргою ПАТ «Державний ощадний банк України», яке не брало участь у справі (в тому числі під час розгляду клопотання про забезпечення позову), апеляційний суд висновку про те, чи вирішувалось оскарженою ухвалою суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки цієї особи не зробив, дійшов помилкового висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із пунктом 5 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Палар ЛТД», ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Одночасно позивач звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову, обґрунтувавши її тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобов`язань по поверненню боргу за договором позики, тобто існує велика ймовірність того, що невжиття заходів забезпечення позовних вимог може призвести до неможливості виконати рішення суду.

В зв`язку з чим, позивач просив накласти арешт на будинок, загальною площею 223,1 кв.м., житловою 25,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , заборонити Малиновському РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Малиновському районному відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області реєструвати місце проживання (тимчасового перебування) будь-яких осіб в будинку АДРЕСА_1 .

Також з матеріалів справи вбачається, що спірний будинок є предметом іпотеки за іпотечним договором від 22 листопада 2007 року, який було укладено між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2011 року позов Відкритого Акціонерного Товариства Державний Ощадний Банк України в особі філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства Державний Ощадний Банк України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь Відкритого Акціонерного Товариства Державний Ощадний Банк України в особі філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства Державний Ощадний Банк України, заборгованість за кредитним договором № 2126-н від 21 листопада 2007 року в загальному розмірі, станом на 16 вересня 2010 року, - 2078988 (два мільйони сімдесят вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 28 копійок, з яких: 1404109,00 грн. - залишок заборгованості за кредитом, 167700,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 393181,31 гри. - заборгованість по відсоткам, 78494,57 грн. - заборгованість за пенею по відсоткам, 35503,40 грн. - заборгованість за пенею по кредиту; а також понесені позивачем судові витрати у загальному розмірі 1820 гривень.

Згідно з статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виходячи із викладеного, оскаржувана ухвала порушує права ПАТ «Державний ощадний банк України», як стягувача, та призводить до негативних наслідків, що в свою чергу впливає на виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 720/1493/17 та у Постанові від 15 липня 2020 року у справі № 658/2772/19.

Згідно п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2014 року в частині задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на будинок, загальною площею 223,1 кв. м, житловою площею 25,4 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2014 року в частині задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на будинок, загальною площею 223,1 кв. м, житловою площею 25,4 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити у відповідній частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 вересня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

С.О. Погорєлова